Справа № 420/10172/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО- ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС" (вул. Новокостянтинівська, буд. 2А, офіс 207, м. Київ, 04080, код ЄДРПОУ 42238260) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,- 
ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВО- ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС» до Одеської митниці, у якому позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці «Про коригування митної вартості товарів» № UA500110/2026/000060/1 від 25.03.2026 р.;
визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500110/2026/000117 від 25.03.2026 р.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в Договору купівлі продажу №1804/25/2, Позивачем 25.03.2026 р. до ВМО №1 митного поста "Чорноморськ" п/п “Чорноморський рибний порт” Одеської митниці Державної митної служби України для визначення митної вартості товару, було подано до митного оформлення митну декларацію № 26UA500110002410U7 із визначенням митної вартості товару за першим методом - за ціною договору та надано документи на підтвердження митної вартості товарів.
Позивачем було отримано повідомлення від митниці з зауваженнями та про необхідність документів у зв`язку з чим Позивачем була надана відповідь за вих. №2503/1 від 25.03.2026 р. з поясненнями щодо кожного пункту зауважень.
Незважаючи на поданні документи для визначення митної вартості товару та відповіді Позивача на зауваження митного органу, Відповідач склав Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500110/2026/000117 від 25.03.2026 р. та рішення про корегування митної вартості товарів № UA500110/2026/000060/1 від 25.03.2026 р. в якому визначив вартість товару 0,1280 доларів США за кг, що складає 128,00 (сто двадцять вісім) доларів США за тонну.
Позивач вважає, зауваження митного органу безпідставними, невиправданими та такими, що не впливають на правильність визначення митної вартості товарів, а прийняті Одеською митницею рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Позивач вказує, що визначення більшої ціни товару у ЕМД на яку митний орган посилається як на підставу збільшення ціни, не є безумовною підставою для коригування вартості товару в бік збільшення. Наявність у базі даних інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості.
Щодо розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, про які зазначено в оскаржуваному рішенні, позивач вказує таке.
Щодо зауваження митниці, що у платіжній інструкції та виписки з банківського рахунку вказано банк отримувач який не співпадає з реквізитами в контракті, додатковій угоді, інвойсі та проформі інвойсі позивач вказав, що у вказаних документах, а також в квитанції SWIFT від 24.03.2026 №IFZQ3O9N5143, зазначений один номер міжнародного рахунку Отримувача (Продавця), на який Позивачем було ініційовано платіж, та АТ “Універсал Банк” виконав проведення платежу на рахунок Продавця, на підставі наданих в банк документів. Отже, на думку позивача, квитанція SWIFT містить достатньо даних для ідентифікації сторін, перевірки суми та підстави платежу та підтверджує що Позивачем здійснено платіж на користь Продавця у сумі 120 000,00 доларів США по інвойсу №257 від 13.03.2026 р.
Щодо, зауваження про нелогічність датування та хронологію документів - Відповідач, в Повідомлені, переличив документи не за хронологією та зробив висновок, що документи продатовано в нелогічному порядку, що вказує на порушення хронології та недостовірність економічної операції, в наслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, що не відповідає дійсності.
Щодо висновку про вартісні характеристики товарів виданого Державним підприємством «Держзовнішінформ» від 16.03.2026 №03/2722 позивач зазначив, що Відповідач не наділений повноваженнями контролювати роботу ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ» та вказав, що у сукупності з іншими наданими документами, зазначений експертний висновок ДП «ДЕРЖЗОВНІШІНФОРМ», за відсутності інших експертних висновків, підтверджує заявлену Позивачем митну вартість товару за ціною Договору, тобто за першим методом визначення митної вартості.
Щодо витребування додаткових документів позивач зазначає, що підставою для такого витребування було обґрунтовано формальними підставами. При цьому, відповідачем не було зазначено яких саме відомостей не вистачає; проігноровано документи, надані позивачем, якими підтверджується як ціна товарів так і розмір фактичної сплати за такі товари; не зазначено конкретних розбіжностей щодо числових значень складових митної вартості імпортованих товарів
Ухвалою суду від 13.04.2026 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк на усунення недоліків.
16.04.2026 року від позивача надійшла заява, якою недоліки позовної заяви було усунуто.
Ухвалою суду від 05.05.2026 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також витребувано з Одеської митниці належним чином засвідчені копії документів, які були підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № UA500110/2026/000060/1 від 25.03.2026 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500110/2026/000117 від 25.03.2026 року.
19.05.2026 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов разом з документами на виконання ухвали суду від 05.05.2026 року. 
Згідно відзиву, відповідач вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Декларантом позивача для здійснення митного оформлення товару до Одеської митниці подана митна декларація (МД) № 26UA500110002410U7 від 25.03.2026 р., відповідно до якої за умовами поставки CIF на митну територію України надійшов товар ТОВ «ТОРГОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО “ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС». 
Оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.
25.03.2026 у своєму електронному повідомленні декларант зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів.
Отже, як зазначає відповідач, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) № 26UA500110002410U7 від 25.03.2026 р. містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Відповідач зауважив, що у відношенні товарів застосували резервний метод. 
На переконання відповідача, у рішенні про коригування митної вартості № UA500110/2026/000060/1 від 25.03.2026 р. наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цьому рішенні про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.
19.05.2026 року до суду від представника Одеської митниці надійшло клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
25.05.2026 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що заперечення Відповідача, викладені у відзиву на позовну заяву, ним не визнаються повністю та зазначає, що Відповідачем, а ні у відзиві на позовну заяву, а ні у рішенні про корегування митної вартості товару, не вказано, які саме конкретні розбіжності або невідповідності в поданих позивачем до митного оформлення документах стали підставою для невизнання встановленої Позивачем митної вартості товару, не зазначено конкретних розбіжностей щодо числових значень складових митної вартості товарів, як і не наведено обставин, що вплинули на таке коригування, крім того зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів не вбачається, який саме показник ціни товару, на думку Відповідача, був сумнівним чи/ або помилковим.
Натомість Позивачем було надано всі документи, підтверджуючі ціну та визначення митної ціни товару у розмірі 30 (тридцять) доларів США та пояснення щодо відсутності додаткових витрат понесених Позивачем, при визначенні митної вартості товару.
29.05.2026 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого митниця не погоджується з аргументами позивача з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.
Ухвалою суду від 10.07.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Інших заяв по суті під час розгляду справи до суду не надходило.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
У ході здійснення господарської діяльності Позивача між ТОВ «ТОРГОВО- ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС» (Покупець) та ENERGY EG CO. (Продавець) 18.04.2025 року було укладено контракт на поставку № 1804/25/2, відповідно до предмету якого Покупець погоджується купити, а Продавець погоджується продати товар Сіль харчова, Сіль таблетована, Сіль технічна (для промислового переробляння виготовлена відповідно до стандарту EN 16811-1:2016IDT). 
Відповідно п. 2.3.1 Договору № 1804/25/2, загальна сума контракту: загальна вартість усіх сплачених рахунків-фактур (проформа-рахунків) за цим Договором.
Асортимент, кількість, вартість, вага нетто/брутто та інші умови кожної поставки узгоджуються сторонами заздалегідь та вказуються в інвойсах на кожну окрему поставку, але постачальник гарантує відвантаження за цим договором не менше 40 000 тн солі в асортименті, з них сіль технічна (для промислового переробляння) не менше 20 000 тн. (п.4 Договору).
Найпізніша дата відвантаження: 30 днів з моменту оплати першого інвойсу. Умови поставки: FOB порти Єгипту або CIF/CFR порти, України (Інкотермс 2020), зазначається у інвойсах або додаткових угодах до договору на кожну окрему партію.
Пунктом 8 Договору визначені умови оплати: 40% ПЕРЕДОПЛАТА, 30% ЗА ГОТОВНОСТІ ВАНТАЖУ ВІДПОВІДНО ДО СЕРТИФІКАТУ SGS 8.3 30% ПІД ЧАС ЗАВАНТАЖЕННЯ.
12.03.2026 р. укладено додаткову угоду №1 до договору поставки №1804/25/2 від 18.04.2025, якою змінено назву продукту за договором на Сіль технічна навалом, денатурована - 4000 тн.
Також Сторони домовились внести зміни до статті 8.1,8.2,8.3 Договору (8. ОПЛАТА.) щодо судна GOLDEN BIRD та викласти її у наступній редакції: « 8.1. 120 000,00 доларів США - ПОВНА ОПЛАТА протягом 3 (трьох) діб, після того, як судно пришвартується до причалу в одному із портів України та буде готово до розвантаження. 8.2. - виключити 8.3 - виключити».
Також Сторони домовились внести зміни у частині банківських реквізитів ПОКУПЦЯ та ПРОДАВЦЯ та викласти їх у новій редакції.
На виконання умов Договору № 1804/25/2 було виставлено Інвойс № 257 від 13.03.2026 року, яким сторони узгодили номенклатуру, ціну та кількість Товару. Так, загальна вартість товару становить 120000 доларів.
З метою митного оформлення імпортованого товару декларантом позивача до Одеської митниці подано митну декларацію № 26UA500110002410U7 від 25.03.2026 року на поставлені товари, а саме:
товар № 1 - Сіль денатурована або для промислового використання: сіль технічна денатурована, навалом (TECHNICAL SALT IN BULK). Хімічні властивості продукту відповідно до сертифікату якості виробника: молекулярна формула - NaCl; рівень NaCI (на сухій основі) - 98,14%; вологість 2,39%; розмір фракцій від 0 до 6 мм - 98,42%; більш як 6 мм - 1,58%; вміст протизлежувального агенту - 80-100 ppm (0.008-0.010%). Торгівельна марка: нема данихВиробник: ENERGY EG COКраїна виробництва: EG.
Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з митною декларацією наступні документи: 
Договір купівлі-продажу(контракт) №1804/26 від 18.04.2026 р.; 
Додаткова угода № 1 від 12.03.2016 р. до договору купівлі-продажу № 1804/26 від 18.04.2026 р.; 
Рахунок проформа (Proforma invoce) № 249 від. 06.03.2026 р.; 
Рахунок (FINAL INVOCE) № 257 від 13.03.2026 р.; 
Коносамент (Bill of landing) №2 від 06.03.2026 р.; 
Сертифікат про походження товару (Certificate of orіgin from A (GSP) №А 240059570; 
Сертифікат якості (Certificate of quality) CQUKE03/26 від 08.03.2026 р.; 
Вантажна відомість(Cargo Manifest) б/н від 06.03.2026 р; 
Платіжна інструкція 0P0P-XCXK-6TXM-HMTX від 24.03.2026; 
Квитанція SWIFT від 24.03.2026 р.; 
Лист виробника ENERGY EG CO. №011/25 від 18.04.2025 р.; 
Лист ENERGY EG CO. бн від 14.03.2026 р.; 
Сертифікат дилера (дистриб`ютора) № 1804/25/2 від 18.04.2025 р.; 
Договір доручення (про надання послуг митного брокера) №2026/03/16-CF 001 від 16.03.2026 р.; 
Висновок про вартісні характеристики товарів виданого Державним Підприємством «Держзовнішінформ» від 16.03.2026 № 03/2722; 
Статус особи, яка подає митну декларацію № 2.
Під час здійснення митного контролю правильності визначення митної вартості товарів митним органом було встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме: 
1) До митного оформлення надано платіжну інструкцію від 24.03.2026 № 0P0P-XCXK-6TXM-HMTX та виписку з банків. рахунку від 24.03.2026 № IFZQ3O9N5143, у яких вказано оплату за товар у розмірі 120000 доларів США, де банк отримувач виступає DEUTSCHE BANK TRUST CO AMERICAS, водночас згідно контракту від 18.04.2025 № 1804/25/2 та додатковій угоді від 12.03.2026 №1, інвойсу від 13.03.2026 №257, проформі-інвойсу від 06.03.2026 №249, вказаний інший банк отримувач, а саме NXT BANK,DAMIETTA BRANCH. Це не дає можливості встановити, що саме за цю партію товару та цьому продавцю здійснено оплату, що унеможливлює підтвердження заявленої митної вартості. 
2) До митного оформлення надані інвойс від 13.03.2026 №257, проформа-інвойс від 06.03.2026 №249, додаткова угода від 12.03.2026 №1, коносамент від 06.03.2026 №2, перелічені документи які безпосередньо впливають на митну вартість продатовані в нелогічному порядку, що вказує на порушення хронології та недостовірності економічної операції, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару. 
3) При підготовці висновку ДП «Держзовнішінформ» від 16.03.2026 № 03/2722 експертом здійснено порівняння оцінюваного товару з подібним товаром, проте не наведено відповідних розрахунків та не надано додатків з копіями вихідних даних, як передбачено Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440. Поданий висновок ДП «Держзовнішінформ» не містить розрахунку митної вартості конкретної зовнішньоекономічної операції.
Відповідно до ч.2 та 3 ст.53 МКУ декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів спростувати розбіжності та надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) транспортні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 3) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прайс-листи виробника; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. Декларанту також повідомлено вимоги п.6 ст. 53 Митного кодексу України, де зазначено, що декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару. 
25.03.2026 листом вих. № 2503/1 декларант надав митному органу відповідь виробника постачальника №01-2/1 від 12.03.2026 року на адресу Міністерства Економіки України з детальним зазначенням цінових характеристик відповідного товару та у відповідний період часу на різних умовах постачання.
В оскаржуваному рішенні зазначено, що 25.03.2026 у своєму електронному повідомленні декларант зазначив, що надав вичерпний перелік наявних у нього документів. Відповідно до частини 6 статті 54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів у разі відсутності у наданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.5,6,7 частини десятої ст.58 МКУ). Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару, відмови декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно ч.2. ст.58 МКУ, ч.6 ст.54 МКУ. Митницею приймається рішення про коригування митної вартості. Проводиться консультація з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості. Відповідно до п.2 статті 58 у випадку якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально, відповідно до п.3 статті 58 застосовують другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ. В митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59,60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62,63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митному органі відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Відповідно до п.1 статті 64 МКУ у разі якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 – 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ) -резервним методом.
Отже, 25.03.2026 року Одеська митниця Державної митної служби України прийняла Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500110/2026/000060/1, яким скориговано митну вартість товару, а саме, з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено є більшим. Митну вартість товару товару №1 за ЕМД від 25.03.2026 26UA500110002410U7 скориговано за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод відповідно до статті 64 Кодексу. Визначена мінімальна митна вартість оцінюваного товару ґрунтується на раніше визнаній митним органом митній вартості товару, випущеного у вільний обіг у найближчий до митного оформлення час за резервним методом за ЕМД від 08.01.2025 № 25UA500370000095U0 на рівні 0,128 дол. США/кг. При цьому, у якості докладної інформації та джерел, які використовувались митним органом при визначенні митної вартості наводимо наступні критерії: заявлений код товару 2501005100 згідно УКТЗЕД, країну походження- Єгипет, опис товару: «СІЛЬ ТЕХНІЧНА ДЛЯ ПРОМИСЛОВОГО ВИКОРИСТАННЯ, країни походження та виробництва- Єгипет, способом доставки-морський транспорт, ваговими характеристиками – 1200000 кг.
Вважаючи протиправним та необґрунтованим Рішення про коригування митної вартості та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі, врегульовано нормами Митного кодексу України (далі - МК України).
Згідно ст. 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на митні органи.
До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.
Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст. 49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:
1) наявність розбіжностей між окремими документами;
2) наявність ознак підробки певних документів;
3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Частиною першою статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.
Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.
Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.
Проте суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача з огляду на наступне.
Щодо твердження митного органу, що до митного оформлення надано платіжну інструкцію від 24.03.2026 р. №0P0P-XCXK-6TXM-HMTX та виписки з банківського рахунку від 24.03.2026 №IFZQ3O9N5143 у яких вказано оплату за товар у розмірі 120000 доларів США де банк отримувач виступає DEUTSCHE BANK TRUST CO AMERICAS та це не співпадає з реквізитами в контракту від 18.04.2025 року №1804/25/2 та додатковій угоді від 12.03.2026 року №1, інвойсу від 13.03.2026 року №257 та проформі інвойсу від 06.03.2026 №249 вказаний NXT BANK DAMIETTA BRANCH, що не дає можливість встановити, що саме за цю партію товару та цьому продавцю здійснено оплату, що унеможливлює підтвердження заявленої митної вартості.
Cуд зазначає, що вказана розбіжність не спростовує факту оплати, з огляду на те, що листом від 02.04.2026 р. №3003/1-PTA Постачальник - ENERGY EG CO, підтверджує отримання Продавцем грошових коштів за товар в розмірі 120 000,00 доларів США згідно фінального інвойсу 257 від 13.03.2026 року до контракту №1804/25/2 від 18.04.2025 року за продаж технічної солі насипом, у кількості 4000 тн, що була відвантажена на судно Golden Bird на адресу ТОВ «ТОРГОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС».
Крім вказаного, факт зарахування коштів на рахунок продавця, не заперечується митним органом. Також суд зазначає, що законодавчо не передбачено обов`язку декларанта підтверджувати оплату виключно платіжним документом із повною ідентичністю банківських реквізитів до Контракту чи Інвойсу, якщо факт оплати підтверджений.
Ціна, що фактично сплачена за товар, підтверджена належними доказами, а саме платіжною інструкцією №0ME0-2BX4-1283-4000 від 24.03.2026 на купівлю іноземної валюти у сумі 120000 доларів США для оплати за товар по контракту; платіжною інструкцією №0P0P-XCXK-6TXM-HMTX від 24.03.2026 щодо проведення платежу, де DEUTSCHE BANK TRUST CO AMERICAS є банком кореспондентом при проведенні операції, в даній платіжній інструкції вказані деталі транзакції, призначення платежу, дата та час (PRPMNT FOR GOODS (Technical salt in bulk) ACC CNTR 1804/25/2 dd 18.04.25 according to final Inv No. 257 dd 13.03.2026, Add 1 dated 12.03.2026, 24.03.2026 16:33), що в повній мірі ідентифікує за який товар, згідно якого контракту, додаткової угоди та інвойсу проведено платіж; квитанцією SWIFT переказу, де зазначені, зокрема, найменування відправника та отримувача, їх адреси, номери IBAN рахунків відправника та отримувача, SWIFT код отримувача, призначення платежу, згідно яких документів проводиться платіж та за який товар.
Суд враховує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.04.2018 року по справі № 815/329/17, фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахуванням додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року по справі № 420/18880/21.
В постанові від 11 червня 2019 року по справі № 813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
З урахуванням викладеного, суд визнає, що факт оплати підтверджений в повному обсязі, сукупний перелік документів, які декларант подавав до контролюючого органу з метою підтвердження заявленої митної вартості товару, дає можливість співставний платіжну інструкцію від 24.03.2026 р. №0P0P-XCXK-6TXM-HMTX та виписки з банківського рахунку від 24.03.2026 №IFZQ3O9N5143 з поставкою товару, що відбулась на підставі контракту від 18.04.2025 року №1804/25/2, додаткової угоди від 12.03.2026 року №1, інвойсу від 13.03.2026 року №257 та проформі інвойсу від 06.03.2026 №249.
Щодо твердження відповідача, що до митного оформлення надані інвойс від 13.03.2026 №257, проформа-інвойс від 06.03.2026 №249, додаткова угода від 12.03.2026 №1, коносамент від 06.03.2026 №2, які продатовані в нелогічному порядку, що вказує на порушення хронології та недостовірності економічної операції, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.
Суд зазначає, що твердження Одеської митниці про «недостовірність економічної операції» через таку послідовність дат є припущенням, яке не підтверджене жодними доказами чи нормами права. 
Сама по собі послідовність виписки цих документів не спростовує числове значення складових митної вартості товарів.
Також, зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається, яким чином та чи інша послідовність створення документів (оформлених у межах звичайної ділової практики) може вплинути на достовірність визначення позивачем задекларованої митної вартості.
Суд наголошує, що згідно ч. 5 ст.58 МКУ, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Отже визначальним критерієм для встановлення митної вартості за першим методом є саме фактично сплачена або та, що підлягає сплаті ціна, яка підтверджується чіткими комерційними та платіжними даними.
У контексті обставин справи, зазначена Одеською митницею послідовність дат інвойсу, проформи-інвойсу, коносаменту, додаткової угоди жодним чином не впливає на об`єктивно сформовану ціну товару та не змінює загальну суму платежів, яка підлягає сплаті на користь продавця, тому суд не приймає до уваги такі зауваження митного органу.
Щодо того, що висновок ДП “Держзовнішінформ” від 16.03.2026 №03/2722 не містить розрахунку митної вартості конкретної зовнішньоекономічної операції.
Суд зазначає, що експертний висновок не відноситься до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України. 
Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що висновок експерта є додатковим документом, та подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Таким чином, експертний висновок має виключно інформаційний характер.
В аспекті даного питання суд також враховує посилання позивача правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06.11.2018 року у справі № 810/2593/15: "Крім того, у разі сумніву відповідному експертному висновку, митниця мала право звернутися до іншого суб`єкта оціночної діяльності із письмовим запитом на рецензування (згідно із Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України"), однак таке своє право не реалізувала".
Також суд зазначає, що відповідачем у оскаржуваному рішенні не наведено будь-яких сумнівів щодо невідповідності заявленої декларантом митної вартості товару до висновку експерта. Таким чином, дане зауваження митного органу суд також не приймає уваги.

Отже, сумніви митного органу у достовірності відомостей про митну вартість товарів, які виникли у зв`язку з тим, що декларантом надані не всі документи є необґрунтованими. Крім того, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «ТОРГОВО- ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС» митної вартості товару судом не встановлено.
Зазначені відповідачем в оскаржуваному рішенні обставини жодним чином не можливо вважати як наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, або наявність ознак не автентичності поданих до митного оформлення документів.
Поряд з цим, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару. При цьому надані митному органу документи кореспондуються між собою та містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги. 
Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.
Суд звертає увагу, що лише у разі встановлення митним органом невідповідності числових значень складових митної вартості товару в документах, які підтверджують митну вартість товарів, митний орган має право вимагати від декларанта надання додаткових документів для встановлення дійсної митної вартості товару.
При цьому, окремі недоліки в оформленні документів не є підставою для не прийняття зазначених документів для підтвердження митної вартості товарів.
Суд зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).
У даному випадку Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом, не вказала, яким чином митна вартість товарів визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення відповідачем частини другої статті 55 МК України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
На підставі викладеного, суд вважає що у відповідача були відсутні достатні та обґрунтовані докази для коригування митної вартості за митним оформленням позивача.
Суд зазначає, що дії Одеської митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ «ТОРГОВО- ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС», за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються знайшли своє вираження у прийнятті рішення про коригування митної вартості №UA500110/2026/000060/1 від 25.03.2026 року. А вказане рішення, у свою чергу, слугувало підставою видачі картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500110/2026/000117.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500110/2026/000117 та рішення про коригування митної вартості № UA500110/2026/000060/1 від 25.03.2026 року, у зв`язку з чим вони належить до скасування.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги належать до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України “Про судовий збір”, за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень чи юридичною особою встановлена ставка судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” від 03.12.2025 року № 4695-IX, з 01 січня 2026 року встановлено прожитковий мінімум працездатних осіб на місяць у розмірі 3328 гривні.
Позивач при зверненні до суду по даній справі сплатив судовий збір у сумі 46227,96 грн., а повинен був сплатити 33280,00 грн. (не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) .
Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, здійснює розподіл судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, що прийняло оскаржуване рішення та картку відмови, які судом визнані протиправними та скасовані, у розмірі 33280,00 грн., де 33280,00 грн. - ставка судового збору за звернення до суду із цим позовом.
Що стосується переплати судового збору, то суд зазначає, що він підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 9, 72, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд –
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО- ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС" (вул. Новокостянтинівська, буд. 2А, офіс 207, м. Київ, 04080, код ЄДРПОУ 42238260) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці «Про коригування митної вартості товарів» № UA500110/2026/000060/1 від 25.03.2026 р.
Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500110/2026/000117 від 25.03.2026 р.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ 44005631) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО- ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ПІВДЕНИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ АЛЬЯНС" (вул. Новокостянтинівська, буд. 2А, офіс 207, м. Київ, 04080, код ЄДРПОУ 42238260) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 33280,00 грн. (тридцять три тисячі двісті вісімдесят грн. 00 коп.).
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук