г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

Справа № 213/458/26
Номер провадження 2/213/845/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2026 року ' місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Хмельової С.М.,
за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С.,
за участю представника позивача Бичкової С.Ю.,
відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Крамчаніна О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради як органу опіки та піклування, поданої в інтересах дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про звільнення від повноважень опікуна, піклувальника дітей, позбавлених батьківського піклування,-

ВСТАНОВИВ:
До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування з позовом в інтересах дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про звільнення від повноважень опікуна, піклувальника дітей, позбавлених батьківського піклування
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають статус дітей, позбавлених батьківського піклування, відповідно до рішень виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 17.04.2024 №134, №135. Мати дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавлено батьківських прав рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 15.02.2024, справа №213/3847/23. Відомості про їхнього батька записані відповідно до ст. 135 СК України. 
Відповідно до рішень виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 15.05.2024 №190, №191 ОСОБА_1 призначена опікуном своєї малолітньої онуки ОСОБА_3 та неповнолітньої онуки ОСОБА_2 . Відповідачка разом із онуками проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Також в сім`ї відповідачки проживають її чоловік, повнолітня дочка та повнолітній син, які ведуть аморальний спосіб життя.
Від суб`єктів виявлення та організації соціального захисту дітей до служби у справах дітей надходили повідомлення про неналежне виконання відповідачкою своїх обов`язків із забезпечення підопічним дітям відповідного догляду та гідних умов для їхнього життя та розвитку, про те, що в сім`ї відповідачки простежується тенденція до погіршення стану виховання та утримання дітей, вона не створила належних житлово-побутових умов проживання, не може забезпечити базові потреби дітей та створити для них необхідний життєвий простір.
Відповідачка притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання своїх обов`язків стосовно забезпечення умов проживання та виховання підопічних дітей, однак висновків вона не зробила та продовжує ухилятися від виконання своїх обов`язків.
Тому позивач просить суд звільнити громадянку ОСОБА_1 від виконання повноважень піклувальника/опікуна над неповнолітньою ОСОБА_2 та малолітньою ОСОБА_3 і передати дітей виконавчому комітету Інгулецької районної у місті ради як органу опіки та піклування для вирішення питання про їх подальше влаштування.

Представником відповідачки – ОСОБА_5 подано відзив на позов, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що неналежний санітарний стан житлового приміщення мав тимчасовий характер та не є систематичним порушенням обов`язків відповідачкою. На момент подання цього відзиву всі зауваження органу опіки повністю усунуті. У квартирі проведено генеральне прибирання, забезпечено належні санітарно-гігієнічні умови. Діти мають власні облаштовані місця для сну, навчання і відпочинку. Зауважує, що діти з відповідачкою проживають з 2020 року. Між ними склався стійкий позитивний емоційний зв`язок, тому звільнення відповідачки від повноважень опікуна/піклувальника та потенційне переведення дітей до державного закладу або іншої сім`ї стане для них важкою психологічною травмою.

У судовому засіданні представник органу опіки та піклування підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити. Суду пояснила, що перед призначення відповідачки опікуном дітей проводився огляд приміщення, стан якого був прийнятним. Через пів року відповідачка все занедбала. Зараз почалися зміни в кращу сторону, робиться ремонт. Для кожної дитини є окреме ліжко, речі складені. Бабуся займається станом здоров`я дітей. Дівчатка активні, з представниками служби у справах дітей спілкуються. Побажань, щоб їх забрали від відповідачки, діти не висловлювали.
Відповідачка позовні вимоги не визнала. Зазначила, що вона займається дітьми, наймає репетиторів, відводить на плавання. Раніше не було фінансової можливості покращити умови проживання. Діти ходять на плавання, танці, планують на гімнастику. Постійно беруть участь у різних дитячих заходах. На момент обстеження службою у справах дітей умов проживання вона разом з дітьми була в селі, їх не було вдома. У квартирі проживають вона, дочка, зять та онучки. Її пенсії та допомоги на дітей вистачає на утримання, проте на ремонт не вистачає. Повідомляє, що з боку навчальних та медичних закладів до неї відсутні претензії. Відмовилася від допиту свідків.
Представник відповідачки заперечував проти задоволення позовних вимог.

03 лютого 2026 року позовна заява надійшла до суду.
17 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.
03 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки про закриття провадження у справі, відкладено підготовче судове засідання.
08 червня 2026 року задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків; витребувано докази; закрито підготовче провадження; призначено справу до судового розгляду по суті.
Суд, вислухавши представника позивача, відповідачку, її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками зазначені: мати – ОСОБА_4 , батько – ОСОБА_6 .
Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за №00041793688 від 11.10.2023 відомості про батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьками зазначені: мати – ОСОБА_4 , батько – ОСОБА_6 .
Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України за №0041793398 від 11.10.2023 відомості про батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавлено батьківських прав стосовно її доньок – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішеннями виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 17.04.2024 №134, №135 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування.
Рішеннями виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 15.05.2024 №190, №191 встановлено опіку над малолітніми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; ОСОБА_1 призначено опікуном малолітніх.
За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Згідно із витягом з протоколу №2 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 05.02.2025 за адресою місця проживання відповідачки і дітей наявний борг з оплати комунальних послуг у розмірі 77 773,64 грн.
Постановою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.04.2025 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.
Як видно із актів обстеження умов проживання від 29.04.2025 та 02.05.2025 санітарний стан житла, де проживають малолітня ОСОБА_3 та неповнолітня ОСОБА_2 , незадовільний, квартира потребує ремонту та прибирання, встановлено наявність боргу з оплати комунальних послуг.
На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради 07.05.2025 вирішили зобов`язати відповідачку щоквартально надавати до служби у справах дітей копії документів, що підтверджують оплату комунальних послуг; попереджено опікуна про відповідальність за порушення законних прав та інтересів дітей, позбавлених батьківського піклування.
04.06.2025 комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради повторно, за участі відповідачки, розглянула питання про захист житлових та майнових прав  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено зобов`язати відповідачку щоквартально надавати до служби у справах дітей копії документів, що підтверджують оплату комунальних послуг; попереджено опікуна про відповідальність за порушення законних прав та інтересів дітей, позбавлених батьківського піклування.
16.09.2025 комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради розглянула питання про стан виконання відповідачкою обов`язків опікуна та піклувальника. На засіданні встановлено, що після накладення на відповідачку адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, 08.09.2025 спеціалісти служби у справах дітей із залученням працівників СЮП ВП № 7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області та КМЦСС відвідали родину відповідачки, за результатами чого встановлено, що стан помешкання не змінився, що свідчить про невиконання вимог та рекомендацій служби у справах дітей та працівників поліції. Вирішено зобов`язати відповідачку терміново створити належні умови для проживання дітей; попередити її, що у разі неефективного виконання нею обов`язків опікуна (піклувальника) вона може бути звільнена від виконання цих обов`язків. 
З акту обстеження умов проживання від 24.11.2025 видно санітарний стан житла, де проживає відповідачка з підопічними дітьми, незадовільний, квартира потребує ремонту та прибирання. ОСОБА_1 повідомила про відсутність коштів на ремонт. З відповідачкою проведено профілактично-роз`яснювальну бесіду.
Рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 17.12.2025 №522 визнано доцільним звільнити громадянку ОСОБА_1 від повноважень опікуна/піклувальника малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення мотивовано тим, що відповідачка неналежним чином виконує свої обов`язки опікуна/піклувальника. Проведена з нею профілактично-роз`яснювальна робота щодо зміни ставлення до виконання своїх обов`язків опікуна та піклувальника не принесла результатів. Позитивні зміни відсутні, ОСОБА_1 продовжує ухилятися від своїх обов`язків опікуна та піклувальника.
При обстеженні 15.01.2026 умов проживання малолітніх дітей в сім`ї опікуна за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що в квартирі недотримуються санітарно-гігієнічні умови проживання, житло перебуває у занедбаному стані, змін та покращення стану утримання та проживання дітей не відбулося.
Згідно з характеристикою голови ОСББ «Ярославська 23» від 09.03.2026 за період проживання відповідачки скарг від сусідів на неї не находило, конфліктних ситуацій не зафіксовано. Онуки, як знаходяться під опікою та піклуванням відповідачки, ходять до школи, відвідують спортивні секції, знаходяться під контролем бабусі.
12.05.2026 з метою обстеження умов проживання дітей, позбавлених батьківського піклування, спеціалістами служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого встановлено: квартира потребує прибирання, в коридорі відсутнє електропостачання, в наявності корпусні меблі, в кухні відсутнє водопостачання, на столі пляшки з-під пива, залишки їжі. Для виховання та розвитку дітей створені такі умови: окрема кімната, одне спальне місце для двох дітей, робоче місце для занять не облаштоване. На думку відповідачки в помешканні створені умови для проживання онук, зауваження членів комісії вважає не критичними, обіцяє зробити ремонт.
На виконання вимог ухвали суду від 08.06.2026 спеціалістом служби у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради та фахівцем із соціальної роботи КМЦСС 06.07.2026 проведено обстеження умов проживання підопічних відповідачці дітей. Обстеженням встановлено, що санітарно-гігієнічний стан житла задовільний, зроблено ремонт кухні та санвузла, у кімнаті та одній спальні замінено шпалери. У помешканні частково поліпшені умови для проживання дітей. ОСОБА_1 обіцяє продовжити ремонтні роботи.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитини такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». 
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно зі ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.
Згідно зі ст. 244 цього Кодексу опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. 
Відповідно до ч. 1 ст. 249 СК України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти.
Також права та обов`язки опікуна, піклувальника закріплені у ст. ст. 67, 69 ЦК України, де вказано, що опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Піклувальник над неповнолітньою особою зобов`язаний дбати про створення для неї необхідних побутових умов, про її виховання, навчання та розвиток.
Аналізуючи наведені норми права, можна дійти висновку, що інститут опіки і піклування спрямований на заповнення відсутньої чи недостатньої цивільної дієздатності неповнолітніх і повнолітніх фізичних осіб. Завданням цього інституту є охорона особистих і майнових прав і інтересів підопічних, турбота про створення їм необхідних побутових умов, здійснення за ними догляду і забезпечення їхнього лікування.
Згідно зі ст. 246 СК України орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку та піклування.
Відповідно до ст. 251 СК України особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування.
Частиною 3 ст. 75 ЦК України визначено, що за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).
Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17.
Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 163/1251/22, законодавець в ЦК України, як основному регуляторі приватних відносин, передбачив конструкцію «звільнення особи від повноважень опікуна». Застосування цієї конструкції зумовлює такий наслідок як припинення повноважень опікуна з моменту його звільнення. Звільнення від повноважень опікуна можу відбутися у разі: (а) невиконання нею своїх обов`язків; (б) порушення прав підопічного; (в) поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або соціального захисту.
Будь-яких доказів щодо неналежного виконання опікуном ОСОБА_1 обов`язків опікуна та піклувальника над дітьми матеріали справи не містять, як і доказів необхідності звільнення опікуна/піклувальника від її повноважень.
Доказів, що свідчать про те, що між відповідачкою та підопічними їй дітьми склалися стосунки, які перешкоджають нормальному здійсненню опіки чи піклування, а також, що внаслідок діянь ОСОБА_1 порушено права дітей, органом опіки та піклування не надано.
Судом встановлено, що відповідачка бере активну участь у житті дітей, займається їхнім розвитком, дівчата відвідують секції, що представником органу опіки та піклування не спростовано. Матеріали справи не містять даних про аморальний спосіб життя ОСОБА_1 та те, ще відповідачка не піклується про здоров`я дітей, їхнє харчування, здобуття ними освіти чи вчиняє стосовно них насильство фізичного, психологічного чи економічного характеру.
З наданих виконавчим комітетом Інгулецької районної у місті ради видно, що підставою для ініціювання питання про звільнення відповідачки від обов`язків опікуна та піклувальника став незадовільний санітарно-гігієнічний стан житла. Водночас останнім обстеженням умов проживання підопічних відповідачці дітей встановлено значне покращення стану житла та умов проживання дітей, що свідчить про зміну ставлення відповідачки до виконання своїх обов`язків опікуна та піклувальника щодо створення належних умов проживання дітей.
Викладене свідчить про відсутність підстав для звільнення відповідачки від повноважень опікуна та піклувальника.
При цьому суд враховує, що рішенням виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 17.12.2025 №522 визнано доцільним звільнити відповідачку від повноважень опікуна та піклувальника.
Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. 
Висновок владних органів містить дві складові: 1) відомості про факти, на основі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного розгляду та вирішення справи; 2) рекомендацію конкретного органу про те, як необхідно з точки зору державного інтересу (захист прав та інтересів дітей) вирішити справу, тобто висновок про факти та право.
З огляду на те, що висновок органу опіки та піклування не висвітлює жодних обставин, які б створювали реальну небезпеку для життя та здоров`я дітей або обставин, що вказують на зміну обставин, які б суперечили інтересам дітей, суд вважає, що рекомендації органу опіки та піклування носять формальний характер, є недостатньо обґрунтованими та не забезпечують найкращих умов для виховання та розвитку дітей. 
Тому суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність звільнення відповідачки від повноважень опікуна та піклувальника.
З огляду на викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судовий збір необхідно віднести на рахунок держави.
На підставі ст. 246, 249, 251 СК України, ст. 64, 67, 75 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :
У задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради як органу опіки та піклування, поданої в інтересах дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про звільнення від повноважень опікуна, піклувальника дітей, позбавлених батьківського піклування – відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування, місцезнаходження: 50026, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, пл. Гірницької слави, буд.1, ЄДРПОУ 04052548.
Відповідачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Представник відповідачки: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Дата складення повного судового рішення – 19 серпня 2026 року.

Суддя С.М. Хмельова