Єдиний унікальний № 946/3848/26 
Провадження № 1-кп/946/419/26 

ВИРОК
Іменем України

22 липня 2026 року        місто Ізмаїл
22 липня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючий – суддя ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 
потерпіла ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 
розглянувши в залі суду в місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026162150000229 за обвинуваченням
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого докером механізатором ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт», одруженого, маючого трьох неповнолітніх дітей, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Судом встановлені наступні фактичні данні.
07 березня 2026 року приблизно о 21 годині 30 хвилині, на території приватного домоволодіння, за адресою:  АДРЕСА_1 , за місцем проживания ОСОБА_4 , між рідними братами ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , виникла раптова сварка на сімейно-побутовому ґрунті, в ході якого ОСОБА_4 , діючи необережно та не передбачаючи можливості настання смерті потерпілого, хоча повинен був i міг її передбачити, проявляючи злочинну недбалість, наблизився до потерпілого   ОСОБА_8  та умисно з прикладанням сили та наданням у зв`язку з цим потерпілому прискорення, наніс не менше трьох ударів руками в обличчя потерпілого, внаслідок чого потерпілий впав з положення стоячи з приданим прискоренням на задню поверхню тіла та вдарився потиличною ділянкою голови об бетонне покриття, отримавши в результаті падіння тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку в правій скроневій частці, травматичних субдурального та субарахноїдального крововиливів лівої та правої гемісфери; уламкового перелому правої скроневої кістки з поширенням перелому та тім`яну кістку та з переходом на потиличну кістку; забою м`яких тканин лобової ділянки зліва та тім`яно-скроневій ділянки справа; гемосинуса, емфіземи ретробульбарної клітковини лівої очниці, пара орбітальної гематоми зліва; садна на тім`яно-потиличній поверхні голови, яка викликала небезпечні для життя явища та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8  помер у лікарні, не приходячи до свідомості. Смерть ОСОБА_8 , перебувае у прямому причинному зв`язку із виявленою вищевказаною відкритою черепно-мозковою травмою. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 с виражений набряк-набухання речовини головного мозку, що зумовило зупинку серцевої діяльності та дихання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе визнав повністю і пояснив, що 07 березня 2026 року він запросив до себе в гості брата – ОСОБА_8 , щоб відсвяткувати день народження доньки. Святкували вдома у ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час свята між ним та братом виник конфлікт через проведення ремонту в квартирі за вищезазначеною адресою. Брат – ОСОБА_8 почав багато вживати алкогольних напоїв, став агресивним, кинув в нього пляшку. Він – ОСОБА_4 разом із дружиною намагалися заспокоїти брата. Потім брат пішов, повернувся за 15-20 хвилин, почав кидатися на нього. Він – ОСОБА_4 відмахувався від брата, перечепив його рукою, від чого брат впав та вдарився головою об бетонне покриття. Він побачив на голові у брата кров, викликали швидку медичну допомогу. Потім в лікарні брат помер. Раніше в нього були конфлікти із братом. Він щире кається в скоєному, зобов`язується надавати допомогу родині загиблого брата, вже надавав частково допомогу на лікування та поховання брата. В тому що сталося щиро кається, жалкує про це, вибачається перед родичами загиблого.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї провини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого. 
У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого.
При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку. 
Аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, оскільки кожне з них доповнюється і підтверджується сукупністю інших доказів. Суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку. 
Суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 119 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинив вбивство, вчинене через необережність. 
При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65 - 67 КК України враховує характер і міру громадської небезпеки вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, висновок органу пробації, обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання. 
До обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах.
До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить відсутність попередніх судимостей, з`явлення із зізнанням, щире каяття в скоєнні злочину, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, позитивну характеристику, часткове відшкодування матеріальної шкоди. 
З урахуванням усіх обставин справи, особи обвинуваченого, керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства із призначенням покарання в межах санкції, передбаченою ч. 1 ст. 119 КК України. 
Розглянувши у відповідності до норм ст. 128, 129 КПК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 18233грн 20коп. та моральної шкоди в сумі 2500000грн, а також судових витрат в сумі 10000грн, суд дійшов наступного висновку. 
ОСОБА_6 звернулася із позовом до ОСОБА_4 , який підтримала у судовому засіданні, про стягнення матеріальної шкоди в сумі 18233грн 20коп. В судовому засіданні вимоги про стягнення матеріальної шкоди обвинувачений також визнав в повному обсязі. Внаслідок спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 перебував на лікуванні, що підтверджується квитанціями та фіскальними чеками з аптек про придбання ліків, від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер. Перебування на лікуванні потягло матеріальні витрати, які підтверджені квитанціями, накладними і чеками, які позивачка доучила в обґрунтування своїх вимог. Ці докази є належними і підтверджують матеріальні витрати потерпілої, які вона понесла внаслідок необережного вбивства її чоловіка. Таким чином, матеріальні збитки в повному обсязі слід стягнути з обвинуваченого, який винен у спричиненій матеріальній шкоді. 
Крім того, ОСОБА_6 звернулася із позовними вимогами до ОСОБА_4 , який підтримала у судовому засіданні, про стягнення моральної шкоди на її користь та користь неповнолітніх: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в сумі по 500000 грн кожному, посилаючись на те, що загибель їх чоловіка та батька завдали значних психічних страждань для неї як дружини та для неповнолітніх дітей. В судовому засіданні вимоги про стягнення моральної шкоди обвинувачений також визнав в повному обсязі. Смерть чоловіка безумовно потягла за собою моральні страждання, втрату нормальних життєвих зв`язків і вимагало зусиль для відновлення попереднього психологічного становища потерпілою та її дітьми, тобто потерпілій та її дітям завдано моральної шкоди. Такі вимоги базуються на нормах ст. 23, 1167 ЦК України і тому вони також підлягають задоволенню, окрім вимог щодо стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_13 , оскільки останній не є родичем загиблого.
Крім того, положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України належать витрати на правову допомогу. Але позивачем не надано жодного доказу про витрати на правову допомогу, тому в задоволенні цих вимог суд відмовляє.
Суд також вважає за необхідне в силу ст.124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи в розмірі 3394грн 67коп. 
Речові докази розподіляються відповідно до вимог ст.100 КПК України. 
Керуючись ст. 369 –371, 373 –375 КПК України, суд –
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням строком на два роки. На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межи України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до набрання законної сили вироку відносно ОСОБА_4 не обирати. 
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання час перебування під вартою із розрахунку день утримання під вартою за день позбавлення волі за період з 08 березня 2026 року по 09 березня 2026 року. На підставі ч. 7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання час перебування під цілодобовим домашнім арештом із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі за період з 09 березня 2026 року по 08 червня 2026 року. 
Арешт на речові докази, якій накладений згідно ухвали слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 10 березня 2026 року – скасувати. Речові докази: два змиви з двох груп речовини бурого кольору на марлеві тампони - знищити; кофту білого кольору з довгим рукавом з біркою «DANIELDARK» розміру XL, на якій наявні плями речовини бурого кольору – повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .
Стягнути з  ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз в сумі 3394(три тисячі триста дев`яносто чотири) грн 67коп. 
Цивільний позов  ОСОБА_6  до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної, моральної шкоди та судових витрат – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 :
- на користь  ОСОБА_6  на відшкодування матеріальної шкоди 18233грн 20коп., на відшкодування моральної шкоди 500000грн, а разом – 518233 (п`ятсот вісімнадцять тисяч двісті тридцять три) 20коп.;
- на користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на відшкодування моральної шкоди 500000 (п`ятсот тисяч)грн;
- на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на відшкодування моральної шкоди 500000 (п`ятсот тисяч)грн;
- на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на відшкодування моральної шкоди 500000 (п`ятсот тисяч)грн.
У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_6 – відмовити.
На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд впродовж 30 діб з моменту його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеськім апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року, та з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області         ОСОБА_1