ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2026 року | справа № 380/18234/25

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У.Б., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі – позивачі) звернулися до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі – відповідач-1), Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі – відповідач-2), в якому просять:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого як законний представник діє ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як членам сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_4 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Адміністрацію Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця, її чоловіка ОСОБА_4 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити та виплатити ОСОБА_2 , в інтересах якого, як законний представник діє його матір ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця, його батька ОСОБА_4 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити та виплатити ОСОБА_3 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця, його батька ОСОБА_4 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що з 24.11.2022 солдат ОСОБА_4 проходив військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії (оператор) другої групи переносних зенітно-ракетних комплексів першого зенітно-ракетного відділення прикордонної зенітно-артилерійської застави прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_4 .
18.02.2025 солдат ОСОБА_4 , перебуваючи в зоні військових дій в районі населеного пункту Крива Лука Донецької області та виконуючи покладені на нього службові обов`язки, помер. Згідно з витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, смерть військовослужбовця настала внаслідок захворювання (набряк легень, атеросклеротична хвороба серця). ВЛК встановила причинний зв`язок: «Захворювання, яке призвело до смерті, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».
Звертають увагу, що відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» сім`ям загиблих військовослужбовців виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 15 млн грн. З метою реалізації свого права, позивачі звернулися до відповідача-1 із заявами про виплату одноразової грошової допомоги. Проте за результатом розгляду поданих документів відповідач-1 листами від 11.08.2025 та від 13.08.2025 повідомив про відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн грн. Свою позицію суб`єкт владних повноважень мотивував тим, що згідно з положеннями постанови №168 виплата у збільшеному розмірі (15 млн грн) передбачена у випадках, коли смерть є наслідком поранення (контузії, травми, каліцтва), а смерть солдата ОСОБА_4 настала внаслідок захворювання. Водночас позивачам роз`яснено право на отримання допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №975 у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На переконання позивачів, чинне законодавство (з урахуванням змін, внесених Законом №4546-IX) встановлює єдиний критерій для виплати 15 млн грн – факт смерті під час виконання обов`язків військової служби, незалежно від медичної причини (поранення чи захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини).
Вважаючи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн грн протиправною, позивачі звернулися до суду за захистом порушених прав.
Ухвалою судді від 12.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
30.09.2025 відповідач-2 подав відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачами обставин та правових підстав позову. Свою позицію мотивує тим, що право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 постанови №168 виникає за умови, що військовослужбовець загинув (помер) внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм. Стверджує, що смерть, яка настала внаслідок захворювання, не можна порівнювати із загибеллю військовослужбовця або смертю внаслідок отриманих поранень (контузій, травм, каліцтв) під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану. З урахуванням того, що причиною смерті ОСОБА_4 є захворювання, на переконання відповідача-2, підстави для виплати його родині одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн грн відсутні.
Крім того, покликаючись на приписи інструкції №383, акцентує на відсутності обов`язку щодо розгляду заяви про призначення та виплату членам сім`ї померлого військовослужбовця одноразової грошової допомоги, визначеної постановою №168, оскільки ОСОБА_4 проходив військову службу та перебував на всіх видах забезпечення у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
03.10.2025 відповідач-1 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. В обґрунтування заперечень проти позову наголошує, що в силу приписів постанови №168 та інструкції №383 обов`язковою умовою для отримання одноразової грошової допомоги особами, які відповідно до закону мають на це право, є загибель військовослужбовця або смерть внаслідок отриманих поранень (контузій, травм, каліцтв) під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану. Смерть внаслідок захворювання не тотожна загибелі внаслідок бойового поранення чи травми. 
Оскільки смерть ОСОБА_4 настала не під час безпосередньої участі у бойових діях, хоча й під час проходження військової служби, проте в місці розосередження особового складу, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, правові підстави для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн грн відсутні.
З урахуванням викладеного просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
02.12.2025 представник позивачів подав додаткові пояснення, у яких акцентував на змінах у законодавстві. Зокрема, вказав, що 16.07.2025 Верховна Рада України прийняла Закон №4546-IX «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо окремих питань виплати одноразової грошової допомоги», яким ст. 16-2 Закону №2011-XII викладено в новій редакції, за змістом якої розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби в період дії воєнного стану становить 15 мільйонів гривень. Наголошує, що Прикінцевими положеннями Закону №4546-IX встановлено його ретроспективну дію - підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли з 24.02.2022. Таким чином, на переконання представника позивачів, на законодавчому рівні усунуто колізію між нормами постанови №168 та Закону №2011-XII, підтвердивши право сімей померлих під час виконання обов`язків військової служби (незалежно від причини - поранення чи захворювання) на отримання допомоги у розмірі 15 млн грн.
12.12.2025, 03.06.2026 представник позивачів подав додаткові пояснення, у яких навів релевантну судову практику на підтвердження позиції, викладеної у пред`явленому позові. 
17.07.2026 представник позивачів подав додаткові пояснення, у яких наголосив, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню пп. 1 п. 2 ст. 16 та п. 3 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у взаємозв`язку з п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Солдат ОСОБА_4 з 24.11.2022 до 18.02.2025 проходив військову службу за призовом під час мобілізації в ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) від 24.11.2022 №810-ОС «Про особовий склад» солдата ОСОБА_4 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_6 у розпорядження начальника загону, з 24.11.2022 зараховано на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, до списків особового складу загону та на всі види забезпечення.
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) від 30.10.2024 №876-ВВ «Про особовий склад», з 26.10.2024 солдат ОСОБА_5 вважається таким, що вибув у службове відрядження з оперативного підпорядкування командира угруповання сил та засобів оборони АДРЕСА_1 , з ділянки НОМЕР_2 прикордонного загону в оперативне підпорядкування командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_7 » оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » з безпосереднім підпорядкуванням начальнику ІНФОРМАЦІЯ_9 , з метою виконання бойових (спеціальних) завдань в межах операційної зони оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».
Згідно з довідками військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2024 №08/3635, від 28.03.2025 №08/425, від 24.07.2025 №08/112 ОСОБА_4 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 24.02.2025 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (актовий запис №1165).
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 19.02.2025 № 101, виданого Слов`янською філією Державної спеціалізованої установи «Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи», причиною смерті солдата ОСОБА_6 зазначено «Набряк легень. Атеросклеротична хвороба серця».
Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався 18 лютого 2025 року близько 21:40 від 26.04.2025 №172-2025 (Форма Нвс-5) та Акту про нещасний випадок (випадок смерті), що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби від 26.04.2025 №172/1-2025 (Форма Нвс-1) встановлено, що близько 20 год 50 хв 18.02.2025 в місці розосередження особового складу ( АДРЕСА_1 ) в спальному приміщенні на ліжку виявлено без свідомості солдата ОСОБА_7 . Після надання першої медичної допомоги, за розпорядженням старшого лейтенанта ОСОБА_8 в супроводі двох військовослужбовців солдата ОСОБА_7 доставлено до Передової хірургічної групи Медичних Сил Збройних Сил України у АДРЕСА_2 , медичними працівниками констатовано смерть військовослужбовця. 
Комісією з розслідування у п. 7.1 Акту №172-2025 зроблено висновок: «Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» нещасний випадок зі смертельним наслідком, який стався із солдатом ОСОБА_9 , вважати таким, що стався під час виконання ним обов`язків військової служби».
Крім того, в актах зазначено, що на виконання бойового розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 29.10.2024 №4248гриф, в безпосереднє підпорядкування якого був направлений ОСОБА_4 , сили та засоби прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_5 прикордонного загону передані в оперативне підпорядкування командира НОМЕР_6 окремої механізованої бригади Збройних Сил України для виконання бойових (спеціальних) завдань в районі населених пунктів Григорівка, Серебрянка, Білогорівка, Дронівка, Сіверськ, Озерне, Ямпіль, Закітне.
Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм (протокол №313 від 21.05.2025) захворювання солдата ОСОБА_4 , 1976 року народження, який проходив військову службу в ДПСУ з 24.11.2022 по 18.02.2025, яке за представленими документами призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: «Набряк легень. Атеросклеротична хвороба серця». ЗАХВОРЮВАННЯ, ЯКЕ ПРИЗВЕЛО ДО СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.
Наказом начальника НОМЕР_5 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 04.03.2025 №280-ОС солдата ОСОБА_4 виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю.
Згідно з інформаційними даними військової частини НОМЕР_1 від 31.03.2025 №08/439, в облікових даних солдата ОСОБА_4 зазначені такі члени сім`ї:
дружина – ОСОБА_1 , 1981 р.н.
син – ОСОБА_10 , 2003 р.н.
син – ОСОБА_3 , 2004 р.н.
син – ОСОБА_2 , 2011 р.н.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що членами сім`ї загиблого військовослужбовця є:
ОСОБА_11 – мати;
ОСОБА_1 – дружина (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_7 );
ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 ) – неповнолітній син (свідоцтво про народження серії НОМЕР_8 );
ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ) – повнолітній син (свідоцтво про народження серії НОМЕР_9 );
ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 ) – повнолітній син (свідоцтво про народження серії НОМЕР_10 ).
За змістом заяви ОСОБА_11 від 07.07.2025, справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Антонової В.І., мати загиблого – солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , підтвердила, що не претендує на частку одноразової грошової допомоги, яку мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого військовослужбовця відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям, під час воєнного стану».
З метою реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, позивачі звернулися до військової частини НОМЕР_1 із заявами.
За результатом розгляду заяв від 11.08.2025 №П-3322, №П-3321, №П-3319, листами від 11.08.2025 №03.3/П-3321/3291, від 13.08.2025 №03.3/П-3322/3418 та №03.3/П-3319/3416 відповідач-1 повідомив позивачам про відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн грн, передбаченої постановою № 168. Підставою для відмови слугувало те, що відповідно до п. 2 постанови № 168 одноразова грошова допомога у розмірі 15 млн грн призначається та виплачується членам сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця у разі, якщо його смерть настала внаслідок поранення (контузії, каліцтва, травми), отриманих під час виконання бойових завдань із захисту Батьківщини в умовах дії воєнного стану. Натомість згідно з витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України від 21.05.2025 №313 причиною смерті військовослужбовця ОСОБА_4 є «набряк легень, атеросклеротична хвороба серця».
Позивачам запропоновано реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови № 975, виходячи з розміру 750-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на дату смерті військовослужбовця.
Вважаючи відмову відповідача-1 протиправною, а право на отримання одноразової грошової допомоги порушеним, позивачі пред`явили цей позов до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз цієї норми дає змогу виснувати, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За змістом ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Частиною 1 ст. 46 Конституції України унормовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
У Рішенні від 12.10.2022 № 7-р(II)/2022 Конституційний Суд України (Другий сенат) зазначив, що зі змісту частин першої, другої, п`ятої статті 17 Конституції України у їх взаємозв`язку з частиною першою статті 46, частиною першою статті 65 Основного Закону України випливає конституційний обов`язок держави надати спеціальний юридичний статус громадянам України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, членам їхніх сімей, а також особам, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої у лютому 2014 року, із забезпеченням відповідно до цього статусу соціальних гарантій високого рівня.
Позитивний обов`язок держави у сфері соціального забезпечення осіб, які проходять військову службу, та членів їх сімей полягає у створенні належної системи спеціальних соціальних гарантій і правових механізмів їх реалізації, спрямованих на забезпечення високого рівня матеріального та правового захисту таких осіб у випадку втрати працездатності, загибелі (смерті) чи втрати годувальника, з урахуванням особливого статусу захисників України та конституційного значення виконуваного ними обов`язку із захисту Вітчизни.
Однією з таких соціальних гарантій для визначеної категорії осіб є призначення та виплата одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до ст. 41 Закону №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон України від 20.12.1991 №2011-XI «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з п. 1 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпунктом 1 п. 2 ст. 16 Закону №2011-XII унормовано, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Зі змісту наведеного нормативного припису вбачається, що члени сім`ї померлого (загиблого) військовослужбовця набувають право на одержання одноразової грошової допомоги за наявності однієї з таких підстав:
1) загибель (смерть) під час виконання обов`язків військової служби;
2) смерть внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби;
3) смерть після звільнення зі служби (протягом 1 року), якщо вона настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби. При цьому умовами набуття такого права є одночасне встановлення: 1) факту перебування на військовій службі (або не більше 1 року після звільнення); 2) підтвердженого причинно-наслідкового зв`язку смерті з виконанням обов`язків військової служби.
Пунктом 1 ст. 16-1 Закону №2011-XII передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті.
До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:
діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;
вдова (вдівець);
батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);
внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);
жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;
утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (п. 4 ст. 16-1).
Відповідно до пп. а п. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Згідно з п. 3 ст. 16-2 Закону №2011-XII розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого: розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 мільйонів гривень; розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу другого підпункту а пункту 1 цієї статті.
За приписами ст. 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
У разі відмови однієї з осіб, зазначених у пункті 4 статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а також якщо одна із таких осіб у строк, встановлений пунктом 9 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання такої допомоги, у рівних частках.
Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Відмова від призначення та отримання одноразової грошової допомоги від імені малолітніх, неповнолітніх дітей загиблої (померлої) особи, а також недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, не допускається.
Особи, які мають право на одноразову грошову допомогу, можуть відмовитися від її призначення та отримання шляхом подання заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором. 
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
На виконання вимог Закону №2011-XII постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - порядок №975, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 1 порядку № 975 цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, та осіб, звільнених з військової служби (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Згідно з п. 3 порядку №975 у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до пп. 1-3 п. 4 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається у разі: 
- загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
- смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;
- загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
За правилами п. 11, 12 порядку №975 у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1253).
Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова №168, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Абзацом 1 п. 1 постанови №168 установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
За змістом п. 2 постанови №168 особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.
Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Механізм оформлення документів і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у разі загибелі внаслідок збройної агресії під час дії воєнного стану військовослужбовців Державної прикордонної служби України (далі - військовослужбовці), а також тих, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) визначає Інструкція з призначення і виплати в Державній прикордонній службі України одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22.06.2022 №383, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 05.07.2022 за № 741/38077 (далі – інструкція №383, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 2 інструкції №383 особи, які відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (далі - отримувачі), звертаються до Адміністрації Державної прикордонної служби України або регіонального управління, або загону морської охорони, або органу охорони державного кордону, або органу забезпечення, або навчального закладу, або науково-дослідної установи Державної прикордонної служби України, або підрозділу спеціального призначення за останнім місцем проходження військової служби загиблого (померлого) військовослужбовця або іншого органу Державної прикордонної служби України, на який наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України покладено функції з призначення та виплати ОГД (далі - органи Держприкордонслужби), із заявою, складеною в довільній форм.
За правилами п. 5-6 інструкції №383 для вирішення питання щодо можливості призначення та виплати ОГД в органах Держприкордонслужби утворюється комісія з питань виплати ОГД. Склад комісії затверджується керівником органу Держприкордонслужби. Комісію очолює один із заступників керівника органу Держприкордонслужби. До складу комісії включаються представники штабу (за наявності в штаті органу), підрозділів фінансово-економічного, юридичного, кадрового, медичного, запобігання та виявлення корупції та з охорони праці.
Розгляд документів про призначення ОГД в органах Держприкордонслужби здійснюється комісією в 10-денний строк з дня реєстрації заяви разом із документами передбаченими пунктом 3 цієї Інструкції. У виняткових випадках (наприклад, відсутність доступу до державних реєстрів, ведення бойових дій в районах де дислокуються органи Держприкордонслужби) строк розгляду може бути продовжений, про що письмово у цей же строк повідомляється отримувач.
За результатами розгляду поданих заявником документів комісія приймає рішення у формі висновку про призначення ОГД або про відмову в її призначенні, який затверджується керівником відповідного органу Держприкордонслужби.
У разі якщо документи подано не в повному обсязі чи не за належністю, або потребують уточнення, комісія приймає рішення про повернення документів на доопрацювання.
У разі прийняття комісією рішення про призначення ОГД керівник органу Держприкордонслужби видає наказ про виплату такої допомоги.
Відповідно до п. 14 інструкції №383 рішення про відмову у призначенні ОГД може бути оскаржено в установленому законодавством порядку до суду.
Суд наголошує, що Держава має забезпечити рівні та справедливі соціально-правові гарантії для усіх членів сімей військовослужбовців, що загинули (померли) через виконання ними обов`язків військової служби.
За своєю природою одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, яка спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника).
Із системного аналізу наведеного нормативного регулювання суд виснує, що ключовою умовою для виникнення права у членів сім`ї померлого військовослужбовця на одноразову грошову є наявність причинно-наслідкового зв`язку смерті (загибелі) з виконанням обов`язків військової служби (або проходженням військової служби).
Порядок встановлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) з проходженням військової служби та встановлення причинного зв`язку, захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), які призвели до смерті військовослужбовців Держприкордонслужби та осіб, звільнених з військової служби Держприкордонслужби, визначає Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України, затверджене Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2024 № 441 (далі – положення №441).
До основних завдань ВЛК Держприкордонслужби віднесено, серед іншого, визначення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), що спричинили смерть військовослужбовців Держприкордонслужби, з проходженням військової служби.
За правилами пп. 5 п. 4 та п. 8 розділу 12 положення №441 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) приймаються в таких формулюваннях:
«Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії та флоту в роки Другої світової війни та участі в бойових діях, розмінуванні боєприпасів часів Другої світової війни, а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера, судна забезпечення), екіпажу літака (вертольота), або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції Об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції (операції Об`єднаних сил) у період її проведення, під час безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.
Установлення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), що призвело до смерті військовослужбовця Держприкордонслужби, особи звільненої з військової служби Держприкордонслужби, проводиться ЦВЛК.
Постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) які призвели до смерті військовослужбовця Держприкордонслужби, і причину смерті приймається за одним із формулювань, зазначених у пунктах 4, 5 цієї глави.
Постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), що зумовило безпосередню, основну причину смерті, приймається з обов`язковим додаванням перед словом «ТАК» або «НІ» слів «яке призвело до смерті», та причина смерті (п. 27 розділу 12 положення №441).
Суд звертає увагу, що у розділі 12 положення №441 формулювання «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» застосовується окремо від таких формулювань: «Травма (поранення, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини», «Травма (поранення, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби», «Захворювання, травма (поранення, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
Отже, положення №441 чітко розмежовує види причинного зв`язку між смертю військовослужбовця та: а) травмою, пораненням, контузією, каліцтвом, пов`язаними із захистом Батьківщини; б) пораненням, травмою, контузією, каліцтвом, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби, в) захворюванням, травмою, контузією, каліцтвом, пов`язаними з проходженням військової служби, а також г) захворюванням, пов`язаним саме із захистом Батьківщини.
Останнє формулювання використовується саме тоді, коли захворювання виникло в умовах безпосередньої участі у бойових діях, заходах із забезпечення оборони, або коли вже існуюче захворювання прогресувало внаслідок таких умов служби до рівня, що призвів до смерті чи непридатності. Відтак, формулювання «Захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини» відображає особливий причинно-наслідковий зв`язок саме з бойовими діями та військовою агресією.
Отже, наявність формулювання у висновку військово-лікарської комісії «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» є самостійною та достатньою юридичною підставою для підтвердження факту наявності причинно-наслідкового зв`язку між смертю (загибеллю) військовослужбовця та виконанням ним обов`язків військової служби у період воєнного стану (захистом Батьківщини), що у сукупності з іншими документами, перелік яких визначений у п. 20 порядку №975, є юридичною підставою для виникнення у членів сім`ї померлого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 , з метою виконання бойових (спеціальних) завдань, з 26.10.2024 направлений в оперативне підпорядкування командиру оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_7 » оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_8 » з безпосереднім підпорядкуванням начальнику ІНФОРМАЦІЯ_9 (наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_1 ) від 30.10.2024 №876-ВВ).
На виконання бойового розпорядження начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 29.10.2024 №4248гриф, сили та засоби прикордонної комендатури швидкого реагування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_5 прикордонного загону були передані в оперативне підпорядкування командира НОМЕР_6 окремої механізованої бригади Збройних Сил України для виконання бойових (спеціальних) завдань в районі населених пунктів Григорівка, Серебрянка, Білогорівка, Дронівка, Сіверськ, Озерне, АДРЕСА_3 .
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 28.03.2025 №08/425 ОСОБА_4 з 27 травня по 27 липня 2024 року, з 26 жовтня 2024 року по 18 лютого 2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у населених пунктах Білий Колодязь, Країчне Харківської області, Григорівка Донецької області.
Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку (випадку смерті), що стався 18 лютого 2025 року близько 21:40 від 26.04.2025 №172-2025 (Форма Нвс-5) комісією зроблено висновок, що нещасний випадок зі смертельним наслідком, який стався із солдатом ОСОБА_9 , вважати таким, що стався під час виконання ним обов`язків військової служби.
Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм (протокол №313 від 21.05.2025) захворювання солдата ОСОБА_4 , яке призвело до смерті, так, пов`язане із захистом Батьківщини.
Отже смерть військовослужбовця настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання ним обов`язків військової служби. 
Спірним у цій справі є питання розміру одноразової грошової допомоги.
Особливості визначення розміру одноразової грошової допомоги у разі, якщо смерть (загибель) військовослужбовця настала у період воєнного стану, урегульовані п. 3 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, за змістом якої розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого:
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень.
Аналогічні за змістом нормативні положення містяться у п. 2 постанови №168.
Із системного аналізу наведених норм суд виснує, що законодавець пов`язує виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн грн лише з фактом виконання обов`язків військової служби. 
Суд акцентує увагу на тому, що вказані норми не містить вказівки на причину смерті військовослужбовця, а містять покликання як на смерть так і загибель військовослужбовця, як на одну з підстав для виплати одноразової грошової допомоги, не відокремлюють їх розмежування за причинами й обставинами цих подій.
Суд не враховує твердження відповідачів, що право на отримання одноразової грошової винагороди виникає лише за умови, що військовослужбовець загинув (помер) внаслідок отриманих поранень, травм.
У ст. 16 Закону № 2011-XII причина смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва зазначається лише для тих військовослужбовців, які померли протягом року після звільнення з військової служби і не як виключна обставина для отримання одноразової грошової допомоги, а одна із причин смерті поряд із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.
Водночас пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII не відокремлює випадки загибелі та смерті військовослужбовця внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби для цілей призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Обидві ці групи осіб (загиблі і померлі від захворювання) зазначені в одній правовій нормі, яка передбачає єдині для них умови призначення одноразової грошової допомоги.
Суд також відхиляє судження відповідачів про необхідність застосування до спірних правовідносин постанови №975.
Після введення в Україні воєнного стану та оголошення загальної мобілізації, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на період дії воєнного стану, для сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпечували здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, постановою № 168 передбачена виплата одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, ніж це було визначено постановою № 975.
Відтак, на переконання суду, постанова № 168, яка прийнята на виконання п. 3 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, є нормативно-правовим актом, що встановлює розмір одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих осіб, зазначених у п. 1 цієї постанови, у період дії воєнного стану і така виплата не може бути менша 15 млн грн.
Оскільки смерть військовослужбовця ОСОБА_4 настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (що передбачено у пп. 1 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII) та захистом Батьківщини, під час дії воєнного стану, суд виснує про наявність у позивачів права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 3 ст. 16-2 Закону № 2011-XII та п. 2 постанови № 168 у розмірі 15 млн грн.
Помилкове тлумачення відповідачем-1 норм права призвело до звуження соціальних гарантій членів сім`ї загиблого військовослужбовця.
Водночас суд акцентує на тому, що всупереч приписам п. 5-6 інструкції №383 для вирішення питання щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги не було створено комісію з питань виплати ОГД та за результатом розгляду поданих позивачами документів не прийнято рішення у формі висновку про призначення ОГД або про відмову в її призначенні, який підлягав затвердженню керівником відповідного органу Держприкордонслужби. Натомість листами від 11.08.2025 №03.3/П-3321/3291, від 13.08.2025 №03.3/П-3322/3418 та №03.3/П-3319/3416, підписаними в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомлено про відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн грн, передбаченої постановою №168.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно.
Оцінуючи поведінку відповідача-1, яка зумовила пред`явлення позивачами цього позову, суд дійшов висновку, що вона не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, тому дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови позивачам у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови №168, як членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 суд визнає протиправними, а позовні вимоги в цій частині – обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Обираючи належний і ефективний спосіб захисту порушених прав, суд бере до уваги, що призначення одноразової грошової допомоги належить до дискреційних повноважень відповідача-1, відтак суд вважає за необхідне зобов`язати його повторно розглянути заяви про призначення одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відтак, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача-1 призначити та виплатити позивачам одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п. 2 постанови №168, як членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, потрібно відмовити, як передчасних.
Крім того, не підлягають задоволенню вимоги, адресовані відповідачу-2, оскільки в силу приписів п. 2-3 інструкції №383 рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги приймається комісіями з питань виплати ОГД, утвореними в органах Держприкордонслужби за останнім місцем проходження служби загиблого військовослужбовця. Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , до якої позивачі зверталися із заявами про виплату одноразової грошової допомоги та якою листами повідомлено про відсутність підстав для її виплати.
За змістом вимог ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його діянь (дій чи бездіяльності).
Відповідач-1 як суб`єкт владних повноважень не виконав покладений на нього обов`язок доказування та не надав суду переконливих доказів правомірності відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. 
Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, водночас обравши ефективний спосіб захисту порушених прав позивачів незалежно від формулюванням позовних вимог, зазначених у позовній заяві.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд
у х в а л и в:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого як законний представник діє ОСОБА_1 , ОСОБА_3 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», як членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 .
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі, передбаченому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.
6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:
Позивачка-1 - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_11 ), яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ).
Позивач-2 - ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_12 ).
Відповідач-1 - військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_5 ; ЄДРПОУ НОМЕР_13 ).
Відповідач-2 - Адміністрація Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601; ЄДРПОУ 00034039).

Суддя | Андрусів Уляна Богданівна