РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 712/6387/26
Провадження № 2/712/3943/26
27 липня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого/судді - Марцішевської О.М.
секретаря судового засідання – Безрукової Д.О.
учасники справи:
представник позивача ОСОБА_1 
представник відповідача адвокат Хатковий А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунальної організації «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «ЖАГА ЖИТТЯ» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення премії, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог та аргументів учасників справи

08 травня 2026 року позивач поштою звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Позов зареєстрований судом 12 травня 2026 року. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працює заступником директора - завідувачем відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю Центру комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Жага життя» (далі - Центр) з 06 травня 2021 року. До вказаного призначення, позивач понад 10 років працювала у сфері соціального захисту дітей, що мають інвалідність. 
Наказом від 18 серпня 2025 року № 46/01-13 на позивача накладено дисціплінарне стягнення у вигляді догани у зв?язку з порушенням трудової дисципліни, на підставі Акту перевірки ведення особових справ відділу соціальної реабілітації дітей з інвалідністю та відділення соціальної реабілітації осіб з інвалідністю від 09.07.2025, у зв?язку з порушенням підпуктів 2.1, 2.4, 2.7, 2.12, посадової інструкції заступника директора - завідувача відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю Центру, що проявилося у систематичних недоліках органів діловодства та неналежному веденні особистих справ отримувачів, реабілітаційних послуг.
Позивач вважає накладення дисциплінарного стягнення необґрунтованим і незаконним з наступних підстав.
Підставою для застосування дисціплінарного стягнення є Акт перевірки ведення особових справ відділу соціальної реабілітації дітей з інвалідністю та відділення соціальної реабілітації осіб з інвалідністю від 09.07.2025 року. 
Оскільки Центром перевірялися особові справи отримувачів реабілітаційних послуг відділення соціальної реабілітації осіб з інвалідністю стосовно двох посадових осіб, а саме заступника директора – завідувача відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю ОСОБА_2 та завідувача відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю Норенко А.І., відповідно у таблиці, що є невід`ємною частино. акту, в якій перелічено 56 особистих справ, відсутнє розподілення по зазначеним відповідальним особами, для визначення вини конкретної особи у веденні документації конкретної особової справи. 
Щодо зазначення в наказі від 18.08.2025 року № 46/01-13, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани порушень підпунктів 2.1, 2.4, 1.7, 2.12 посадової інструкції, слід зауважити, що «підпункти» є фактично пунктами посадової інструкції.
Пункти 2.1, 2.4, 2.12 посадової інструкції заступника директора-завідувач відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю Центр «Жага життя» не містять вимоги, що зазначені в предметі перевірки, оскільки п. 2.1 містить обов?язок посадової особи розробки плану роботи Центру і відділення, п. 2.4 зобов?язує здійснення контролю за виконанням фахівцями відділення індивідуального плану комплексної реабілітації, реалізацією індивідуальної програми реабілітації дітей з інвалідністю, слідкування за строками виконання, п 2.12 покладає відповідальність за ведення фахівцями документації відділенню та зобов?язує ведення журналу прийому громадян.
Пункт 2.12 міститься взагалі в розділі посадової інструкції «ЗАВДАННЯ ТА ОБОВ?ЯЗКИ», замість розділу «ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ».
Одночасно на Позивача не покладено обов?язків саме організації контролю за ведення фахівцями документації по відділенню.
Слід зауважити, що посада заступник директора відноситься до керівних посад і відповідно обов?язки повинні бути покладені управлінсько-організаційні, а не виконання конкретних задач. Тим більше, при наявності діловода у штаті Центру на Позивача покладаються обов?язки, зазначені в пп 2.7.
Пунктом 2.7 покладено здійснення перевірки документів дітей з інвалідністю, яких приймають у відділення на реабілітацію та обов`язок формування особової справи на кожну особу.
Також при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення, у вигляді догани, Центром порушено строки застосування. 
Акт перевірки особових справ накладений Центром 09.07.2025 року, наказ на притягнення позивача виданий 18.08.2025 року, тобто між датою складеного акту та наказом пройшло більше місяця, що порушує абз. 2 ст. 148 КЗпП України.
Виявлені порушення, вказані у акті перевірки, переважно стосуються 2022, 2023, 2024 років, відповідно пройшло більше 6 місяців з дня вчинення проступку.
У зв?язку з оскарженням в судовому порядку дисціплінарного стягнення, до якого притягнуто Позивача наказом від 16.09.2025 N? 54/01-13, рішення по справі N?712/17380/25 (станом на 08.05.2026 року рішення не набрало законої сили) та у разі прийняття рішення по цій справі на користь Позивача, ОСОБА_2 буде як працівник, що не мала дисціплінарних стягнень, відповідно має на право на всі гарантовані роботодавцем виплати, як інші працівники Центру зокрема щомісячні премії, а також премії до новорічних свят та дня соціального працівника (що відзначається у першу неділю листопада щорічно).
У зв?язку з притягненням Позивача до дисциплінарної відповідальності, у період з серпня 2025 року по квітень 2026 року не нараховувалась щомісячна премія.
Згідно розрахункових листів нарахованої заробітної плати ОСОБА_2 за період січень - серпень 2025 року їй нараховувалася премія за конкретно визначеними сумами. І оскільки суми мають не фіксований розмір, для визначення суми премії яку б мала Позивач отримати у разі відсутності незаконних дисціплінарних стягнень, Позивачем пропонується взяти найбільшу суму виплати та помножити на кількість місяців, що ОСОБА_2 не отримувала премії. 
За червень 2025 року Позивачу нарахована найвища премія у сумі 9000,00 грн. При помноженні на 9 місяців періоду серпень 2025 року - квітень 2026 року сума становить 81000,00 гривень.
Таку суму премії, як щомісячна Позивач пропонує нарахувати до новорічних свят та дня соціального працівника тобто 18000,00 грн. Загальна сума щомісячних премій та до святкових дат, що Позивач просить стягнути з Відповідача 99000,00 (дев?яносто дев?ять тисяч) грн.
Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ, виданий Центром комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Жага життя» від 18 серпня 2025 р.№ 46/01-13 про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, стягнути з Центру комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Жага життя» на користь позивача не нараховану та невиплачену премію за період вересень 2025-квітень 2026 року в сумі 99 000,00 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 1 331,20 грн. 
29 червня 2026 року представник позивача ОСОБА_1 скерувала до суду клопотання, в якому просить внести зміни до позовних вимог, шляхом добавлення тексту: 4. Поновити строки позовної давності.
10 липня 2026 року представник відповідача ОСОБА_3 скерував до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування наказу №46/01-13 від 18 серпня 2025 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, а також про стягнення премії за період з вересня 2025 року по квітень 2026 року — відмовити повністю. Визнати, що позивачем пропущений спеціальний строк звернення до суду, встановлений статтею 233 Кодексу законів про працю України, а наведені позивачем обставини не свідчать про наявність поважних причин його пропуску, передбачених статтею 234 Кодексу законів про працю України. Відмовити у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду у зв`язку з відсутністю належних, допустимих та достатніх доказів поважності причин його пропуску. Судові витрати покласти на позивача.
В обгрунтування заперечень проти позовних вимог вказував, що позивач фактично намагається підмінити оцінку виконання нею посадових обов`язків власним суб`єктивним твердженням про відсутність порушень. Водночас, матеріали службової перевірки, акт перевірки, посадова інструкція та зміст наказу про дисциплінарне стягнення свідчать про інше: заступник директора — завідувач відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю мала прямий обов`язок організовувати, контролювати та забезпечувати належне ведення документації відділення, у тому числі особових справ отримувачів реабілітаційних послуг, однак належним чином ці обов`язки не виконала. 
ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах із Центром комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Жага життя» з 06.05.2021 на посаді заступника директора — завідувача відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю. Займана нею посада є керівною посадою, що передбачає не лише особисте виконання окремих функцій, а й організацію роботи відділення, контроль за підлеглими працівниками, перевірку документів дітей з інвалідністю, формування особових справ, контроль за виконанням індивідуальних планів комплексної реабілітації та відповідальність за ведення документації у відділенні. 
На підставі наказу директора Центру №6/01-14 від 06.02.2025 було проведено перевірку ведення особових справ отримувачів послуг у відділенні соціальної реабілітації дітей з інвалідністю та відділенні соціальної реабілітації осіб з інвалідністю щодо відповідності ведення особових справ вимогам чинного законодавства та внутрішніх документів Центру. 
За результатами перевірки складено акт від 09.07.2025, яким встановлено численні порушення у веденні особових справ отримувачів реабілітаційних послуг. Зокрема, перевіркою було охоплено 56 особових справ отримувачів реабілітаційних послуг відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю та 14 особових справ іншого відділення. Виявлені порушення не є формальними або несуттєвими, оскільки належне ведення особових справ отримувачів соціальних та реабілітаційних послуг має безпосереднє значення для підтвердження правових підстав надання таких послуг, контролю за їх обсягом, якістю, строками, індивідуальним плануванням реабілітаційних заходів та захистом прав дітей з інвалідністю. 
Неналежне ведення особових справ у такому закладі не може розцінюватися як технічна помилка, оскільки йдеться про документацію щодо дітей з інвалідністю та інших отримувачів соціальних послуг, тобто осіб, які потребують особливого захисту, належного супроводу та документального підтвердження кожного етапу реабілітаційного процесу. Саме тому на посадову особу, яка очолює відповідне відділення, покладено підвищений обсяг організаційної та контрольної відповідальності. 
Відповідно до пунктів 2.1, 2.4, 2.7, 2.12 посадової інструкції ОСОБА_2 зобов`язана розробляти плани роботи Центру та відділення з конкретними строками виконання, здійснювати контроль за виконанням фахівцями відділення індивідуального плану комплексної реабілітації, реалізацією індивідуальної програми реабілітації дітей з інвалідністю, слідкувати за строками їх виконання та виконанням реабілітаційних заходів відповідними фахівцями, здійснювати перевірку документів дітей з інвалідністю, яких приймають у відділення на реабілітацію, формувати особові справи на кожну дитину, а також відповідати за ведення фахівцями документації по відділенню. 
Отже, позивач не може перекладати відповідальність за неналежне ведення особових справ виключно на інших працівників відділення, оскільки саме її посадова інструкція прямо передбачає обов`язок організовувати, контролювати та відповідати за ведення відповідної документації. Наявність підлеглих працівників не звільняє керівника структурного підрозділу від відповідальності за неналежну організацію роботи відділення та відсутність належного контролю.
Наказом директора Центру комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Жага життя» №46/01-13 від 18.08.2025 ОСОБА_2 оголошено догану за систематичні порушення оформлення та ведення особових справ отримувачів послуг, що є порушенням пунктів 2.1, 2.4, 2.7, 2.12 її посадової інструкції. Такий наказ є законним, обґрунтованим та прийнятим за результатами встановлення конкретних фактів неналежного виконання працівником посадових обов`язків.
У даній справі дисциплінарне стягнення у вигляді догани є співмірним виявленим порушенням, оскільки позивач займала керівну посаду, відповідала за організацію роботи відділення та за належне ведення документації, а встановлені порушення стосувалися не другорядних питань, а документального супроводу надання реабілітаційних послуг дітям з інвалідністю. Застосований вид стягнення є найменш суворим із передбачених статтею 147 КЗпП України загальних дисциплінарних стягнень та відповідає характеру виявлених порушень. 
Позивач у позовній заяві не наводить належних та допустимих доказів, які б спростовували встановлені актом перевірки порушення. Сама по собі незгода працівника з висновками роботодавця не є доказом незаконності наказу. Для скасування дисциплінарного стягнення позивач повинен довести або відсутність дисциплінарного проступку, або порушення роботодавцем установленої законом процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності, або невідповідність застосованого стягнення тяжкості проступку. Таких доказів позивачем не надано.
Таким чином, наказ №46/01-13 від 18.08.2025 про оголошення ОСОБА_2 догани є законним, обґрунтованим, прийнятим у межах компетенції роботодавця та з дотриманням вимог статей 147, 147-1, 148, 149 КЗпП України. Підстави для його скасування відсутні.
Наказ директора Центру №6/01-14 від 06.02.2025 передбачав проведення внутрішньої службової перевірки щодо належного виконання працівниками своїх посадових обов`язків, правильності ведення службової документації та дотримання вимог внутрішніх нормативних документів Центру. Така перевірка була організована самим роботодавцем стосовно власних працівників у межах здійснення функцій управління установою. Саме здійснення роботодавцем контролю за належним виконанням працівниками трудових обов`язків є складовою реалізації його повноважень щодо організації праці, передбачених статтями 139, 140 та 141 КЗпП України, і не може ототожнюватися із заходами державного нагляду (контролю), які здійснюються виключно уповноваженими законом державними органами. 
За своєю правовою природою зазначена перевірка є формою внутрішнього контролю роботодавця за виконанням працівниками трудових функцій та не має жодного відношення до державного нагляду (контролю) у розумінні Закону №877.
Самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог є пропуск позивачем установленого законом спеціального строку звернення до суду. Законодавцем встановлено спеціальний строк звернення до суду саме для вирішення трудових спорів, який має пріоритет перед загальними нормами цивільного законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, наказ директора Центру комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Жага життя» №46/01-13 про застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани виданий 18 серпня 2025 року. 
Позивач була ознайомлена із зазначеним наказом у день його видання, що підтверджується її особистим підписом на наказі та не заперечується нею у позовній заяві. Отже, саме 18 серпня 2025 року позивачу стало відомо про застосування до неї дисциплінарного стягнення та, відповідно, саме з цієї дати розпочався перебіг спеціального тримісячного строку, встановленого статтею 233 КЗпП України. Відповідно до частини другої статті 124 ЦПК України строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Таким чином, останнім днем звернення позивача до суду з вимогою про скасування наказу був 18 листопада 2025 року. 
Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що з позовною заявою до суду Позивач звернулась лише 08 травня 2026 року (згідно відмітки на конверті), тобто майже через шість місяців після закінчення встановленого законом строку звернення до суду. Отже, на момент подання позову спеціальний строк звернення до суду був очевидно та безумовно пропущений.
Особливу увагу слід звернути на те, що у первісній позовній заяві позивач взагалі не порушувала питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду та не навела жодних обставин, які могли б свідчити про існування поважних причин такого пропуску. Лише після подання відповідачем відповідних заперечень позивач звернулася до суду із заявою про внесення змін до позовних вимог, доповнивши їх проханням про поновлення строку звернення до суду. Водночас саме по собі формальне прохання про поновлення строку не є достатньою правовою підставою для його поновлення.
Позовна вимога про стягнення з Центру комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Жага життя» премії за період з вересня 2025 року по квітень 2026 року також є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню як з підстав чинного законодавства, так і з огляду на локальні нормативні акти роботодавця. Насамперед слід зазначити, що позивач помилково ототожнює премію із гарантованою складовою заробітної плати.
Положенням про преміювання Центру комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Жага життя», яке діяло у спірний період та є обов`язковим як для роботодавця, так і для всіх працівників установи, прямо передбачено, що працівники, до яких застосовано дисциплінарне стягнення, преміюванню не підлягають.
Таким чином, після видання наказу №46/01-13 від 18 серпня 2025 року про оголошення ОСОБА_2 догани у відповідача не лише виникло право не здійснювати преміювання позивача, а й обов`язок діяти відповідно до Положення про преміювання, яке є обов`язковим для застосування та не допускає вибіркового чи дискреційного підходу до окремих працівників. Фактично задоволення позовної вимоги про стягнення премії означало б зобов`язання судом роботодавця порушити власний локальний нормативний акт, який був чинним, не скасованим та обов`язковим для виконання всіма учасниками трудових правовідносин.
Крім того, вимога позивача про стягнення премії є похідною від вимоги про скасування дисциплінарного стягнення. Поки наказ №46/01-13 є чинним та не визнаний судом незаконним, будь-які правові підстави для нарахування та виплати премії відсутні. Разом із тим навіть у разі незгоди працівника із застосованим дисциплінарним стягненням це саме по собі не створює автоматичного права на отримання премії. Для стягнення премії позивач повинен довести, що така премія була безумовно обов`язковою виплатою, що всі передбачені Положенням про преміювання умови її отримання були виконані, що роботодавець був зобов`язаний здійснити відповідне преміювання незалежно від наявності дисциплінарного стягнення та що відсутні будь-які встановлені локальними нормативними актами підстави для позбавлення премії. Жодної із зазначених обставин позивач не довела. Більше того, матеріали справи підтверджують протилежне, а саме те, що у спірний період позивач мала чинне дисциплінарне стягнення, а тому відповідно до Положення про преміювання не могла бути включена до переліку працівників, які підлягають преміюванню.
З огляду на викладене, правові підстави для стягнення на користь позивача премії за період з вересня 2025 року по квітень 2026 року відсутні, а тому у задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити у повному обсязі.
15 липня 2026 року представник позивача скерував до суду відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначає, що відзив не містить достатніх аргументів та доказів щодо необґрунтованості та безпідставності поданого Позивачем позову, аргументуючи наступним. Доданий до відзиву на позов наказ про створення комісії для перевірки від 06.02.2025 року № 6/01-14 визначено коло осіб, що повинні були проводити перевірку але не містить строків проведення перевірки та питань які повинна була перевіряти комісія у відділеннях соціальної реабілітації дітей та осіб з інвалідністю. Відповідно створений наказ від 06.02.2025 року № 6/01-14 не є підставою для проведення перевірки. Також в доданій копії наказу відсутні відмітки про ознайомлення з ним Позивача, тим самим не дотримано вимога п. 2 наказу від 06.02.2025 року № 6/01-14. 
Щодо осіб, які включені в комісію, керівник бухгалтерської служби – головний бухгалтер та завідувач господарством апарату центру не мають достатньої кваліфікації щоб оцінити роботу, що проводиться у відділенні соціальної реабілітації дітей з інвалідністю та давати оцінку діям керівнику відділення.
Включення до складу комісії асистента фізичного терапевта І категорії відділення соціальної реабілітації для осіб з інвалідністю взагалі є протиправним оскільки особа є підпорядкованим працівником Позивача та можливо мала потенційний або реальний конфлікт інтересів під час проведення заходу контролю. Відповідачем не надано додаткових аргументів і документів, які підтверджують що пп. 2.1, 2.4, 2.7, 2.12, посадової інструкції заступника директора – завідувача відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю Центру мають безпосередньо відношення до оформлення та ведення особистих справ отримувачів послуг, як це зазначено в наказі від 18.08.2025 року № 46/01-13 про накладання дисціплінарного стягнення. Пункти 2.1, 2.4, 2.7, 2.12 посадової інструкції заступника директора – завідувач відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю Центру комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Жага життя» не містять питання, що перевірялось комісією. п. 2.1 містить обов`язок посадової особи розробки плану роботи центру і відділення, п. 2.4 зобов`язує здійснення контролю за виконанням фахівцями відділення індивідуального плану комплексної реабілітації, реалізацією індивідуальної програми реабілітації дітей з інвалідністю, слідкування за строками їх виконання, п. 2.7 покладено здійснення перевірки документів дітей з інвалідністю, яких приймають у відділення на реабілітацію та обов`язок формування особової справи на кожну особу, п 2.12 покладає відповідальність за веденням фахівцями документації по відділенню та зобов`язує ведення журналу прийому громадян. Таким чином Відповідач притягує можливо виявлені порушення до пунктів посадової інструкції, яка затверджена 30.06.2021 року. Також зазначає, що протягом чотирьох років ці питання не перевірялися і претензій до роботи ОСОБА_2 від роботодавця не було. Перевірка діяльності підприємства, установи, організації або їх підрозділів - є захід контролю. Будь який захід контролю повинен проводитись по певній процедурі та з дотриманням норм локальних, нормативних та законодавчих актів. 
Оскільки в Центрі комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Жага життя» відсутні локальні документи, що визначають процедуру здійснення перевірки підрозділів, відповідно посилання Позивача на норми Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі – Закон №877) не є юридично неспроможними. Як зазначено у відзиві на позов, Центр є комунальною бюджетною установою. Відповідно Закон №877 не забороняє використовувати методу та процедуру під час проведення заходів контролю комунальною бюджетною установою в своїх підрозділах. Щодо спеціального строку звернення до суду зауважує, що згідно ст. 233 Кодексу законів про працю України Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Оскільки, документи з яких Позивач дізнався про порушення свого права, а саме копія наказу про створення комісії для перевірки, копія акту перевірки особових справ відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю та відділення соціальної реабілітації осіб з інвалідністю від 09.07.2025 року, копія службової записки від ОСОБА_2 від 11.07.2025 року (заперечення до акту перевірки), копія наказу про накладання дисціплінарного стягнення на ОСОБА_2 від 18.08.2025 року №46/01-13 отримані представником Позивача під час судового засідання 09.02.2026 року по справі №712/17380/25, відповідно перебіг строку починається з 10.02.2026 року і закінчується 09.05.2026 року.
Щодо вимоги про виплату премії, слід зауважити, що всі працівники Центру мають право на виплату премії незалежно від кваліфікації працівника та об`єму виконуваної роботи, крім тих, в роботі яких були недоліки, визначені в розділі 5 Положення про преміювання працівників центру комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Жага життя», що є додатком 5 до колективного договору Центру, укладеного між адміністрацією Центру та головою ради трудового колективу на 2020 – 2025 роки. Факт того, що Позивач належно виконувала свої обов`язки, що підтверджується відсутністю претензій до неї зі сторони директора Центру Н. Воронкіної після застосованих дисциплінарних стягнень, визнаного незаконним притягнення до дисціплінарної відповідальності наказом від 16.09.2025 року № 54/01- 13 судом першої інстанції по справі № 712/17380/25 та можливо визнаного незаконним притягнення до дисціплінарної відповідальності наказом від 18.08.2025 року № 46/01-13 вказує на те, що з серпня 2025 року Позивач безпідставно недоотримувала премію.
В судовому засіданні представник позивача просила позов задоволити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. 
Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. 
Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.
Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, доходить таких висновків. 

Хід розгляду справи, заяви, клопотання, процесуальні дії

14 травня 2026 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
13 липня 2026 року відповідачу продовжений строк для надання відзиву на позовну заяву. 
22 липня 2026 року суд перейшов до стадії ухвалення рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 27 липня 2026 року. 

2. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що рішенням Черкаської міської ради від 22.08.2019р. № 2-4753 утворена Комунальна організація "Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю "Жага життя" та затверджено положення про роботи вказаного Центру. 
Положення про відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю Центру затверджено наказом директора Центру від 01.11.2019р. № 9. 
Наказом директора Центру від 05.05.2021 ОСОБА_2 з 06.05.2021 призначено на посаду заступника директора - завідувача відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю апарату центру. 
Відповідно до посадової інструкції позивача, затвердженої наказом Центру комплексної реабілітації осіб з інвалідністю № 76 від 30.06.2021 року завідувач відділення зобов`язана: п. 2.1. – розробляти плани роботи центру та відділення з конкретними строками виконання; п. 2.4 – здійснювати контроль за виконанням фахівцями відділення індивідуального плану комплексної реабілітації, реалізацією індивідуальної програми реабілітації дітей з інвалідністю, слідкувати за строками їх виконання, за виконанням реабілітаційних заходів відповідними фахівцями; п. 2.7 – здійснювати перевірку документів дітей з інвалідністю, яких приймають у відділення на реабілітацію, формувати особові справи на кожну дитину; п. 2.12 – відповідати за ведення фахівцями документації по відділенню, вести журнал прийому громадян.
Наказом директора Комунальної організації "Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю "Жага життя" № 6/01-14 від 06.02.2025 року створено комісію для проведення перевірки відділент соціальнох реабілітаціх дітей з інвалідністю.
Відповідно до Акту перевірки ведення особових справ відділу соціальної реабілітації дітей з інвалідністю та відділення соціальної реабілітації осіб з інвалідністю від 09.07.2025 року, за результатами проведеної перевірки особових справ отримувачів реабілітаційних послуг встановлено порушення у веденні документації щодо дітей з інвалідністю. У діяльності заступника директора - завідувача відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю Милашенко Лариси Миколаївни виявлено систематичні грубі порушення вимог щодо оформлення та ведення особових справ дітей з інвалідністю, що свідчить про невиконання своїх посадових обов?язків. У діяльності завідувача відділення соціальної реабілітації осіб з інвалідністю Норенко Альони Ігорівни виявлено не значні порушення суто технічного плану, однак потребують негайного усунення та приведення у відповідність до встановлених вимог. Завідувачам відділень привести у відповідність особові справи отримувачів соціальних послуг відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю та відлілення соціальної реабілітації осіб з інвалідністю до встановлених вимог та надати пояснення у письмовому вигляді щодо виявлених порушень.
У вказаному висновку Акті перевірки наявний підпис ОСОБА_2 та примітка «З висновком не згодна, зауваження додала письмово».
11 липня 2025 року позивач написала службову записку на ім`я директора Центру Наталії Воронкіної, де зазначає, що: «У зв?язку з проведенням комісією перевірки особових справ дітей з інвалідністю у центрі комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Жага життя», вважає за необхідне висловити обґрунтоване заперечення щодо окремих висновків, викладених у акті перевірки від 09.07.2025.
Склад комісії, що проводила перевірку, не мав достатньої фахової компетенції у сфері ведення документації, пов?язаної з обліком дітей з інвалідністю та організацією соціально-реабілітаційної роботи. Це викликає сумнів у неупередженості та об?єктивності зроблених висновків.
Жодної методичної чи консультативної наради з питань ведення особових справ з липня 2021 року та безпосередньо перед проведенням перевірки не було організовано,
щодо унеможливило узгодження підходів до оформлення документації відповідно до
чинних умов та нормативів.
Формування особових справ відбувалося в особливих умовах воєнного стану, в умовах обмежених ресурсів, міграцій родин дітей з інвалідністю, кадрових змін та ризиків військового стану. Це, безперечно, вплинуло на своєчасність і повноту оформлення окремих документів. Проте ці обставини не мали негативного впливу на якість чи обсяг наданих послуг дітям з інвалідністю, зокрема на проведення реабілітаційних, освітніх та соціальних заходів.
Жодних скарг чи звернень на мої дії чи бездіяльність з боку батьків, опікунів чи інших осіб щодо стану особових справ дітей на мою адресу не надходило, а результати роботи з дітьми з інвалідністю підтверджуються позитивними відгуками батьків і фахівців. B перевірки зазначено, що виявлено «систематичні грубі порушення». Перевірка проводиться вперше за останні чотири роки. Це унеможливлює оцінку системності.
У змісті акта не зазначено, відповідно до яких нормативно - правових актів
порушення кваліфікуються як грубі.
З огляду на вищезазначене, просила переглянути висновки, викладені в акті перевірки, з урахуванням наведених обставин, а також забезпечити неупереджений, фаховий та об?єктивний підхід у подальших оцінках та не вживати термінів, які не підтверджені юридичними нормами.
У разі вжиття дисциплінарних чи організаційних заходів на підставі наданого акту
перевірки від 09.07.2025 року зазначала, що залишає за собою право на судовий захист.».
Листом директора Комунальної організації "Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю "Жага життя" № 143/01-22 від 04.08.2025 року надана відповідь позивачу на службову записку від 11 липня 2025 року. 
Наказом № 46/01-13 від 18.08.2025 року на ОСОБА_4 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани у зв?язку з порушенням підпуктів 2.1, 2.4, 2.7, 2.12, посадової інструкції заступника директора - завідувача відділення соціальної реабілітації дітей з інвалідністю Центру, що проявилося у систематичних недоліках організації діловодства та неналежному веденні особистих справ отримувачів, реабілітаційних послуг.

Нормативне регулювання спірних правовідносин 

Спірні правовідносини регулюються нормами трудового законодавства. 
Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.
Частиною першою статті 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
У статті 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту його законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.
Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.
Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.
Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
У постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17, зазначено, що під час розгляду справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.
Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.
Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.
Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.
У справах, в яких оспорюється незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення, саме роботодавець повинен довести, що застосування таких заходів дисциплінарного стягнення відбулося без порушення законодавства про працю, зокрема, довести факт вчинення працівником нового порушення трудових обов`язків, якими він обґрунтовував наказ (розпорядження) про звільнення.
Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року по справі № 9901/743/18.
Відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній на момент звернення позивачки до суду) працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Встановлені статтею 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.
В абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений статті 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.
Пункт 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто він втілює «право на суд», яке, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розпочати провадження в суді за цивільним позовом та отримати його вирішення (наприклад, п. 25 рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», п. 50 рішення у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства», п. 52 рішення у справі «Меньшакова проти України»).
Виходячи з аналізу прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо застосування пункту 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті «права на суд», тлумачення статті 233 КЗпП України, суд робить висновок, що початок перебігу строку звернення особи для захисту порушених законних прав та інтересів у сфері трудових правовідносин слід обчислювати від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про обставини порушення її прав.
У справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).
Відповідно до ст.2 Закону України "Про оплату праці" до заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

У справі, що розглядається, предметом спору є вимога про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності від 18 серпня 2025 р.№ 46/01-13 та стягнення премії. 
Зі змісту оспорюваного наказу вбачається, що позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді догани за вчинення дисциплінарного правопоршення, яке полягало у систематичних порушеннях оформлення та ведення особових справ отримувачів послуг, що є порушенням пунктів 2.1, 2.4, 2.7, 2.12 її посадової інструкції. Вказані порушення зафіксовані у акті від 09.07.2025 року, складеному за результатами перевірки ведення особових справ отримувачів послуг у відділенні соціальної реабілітації дітей з інвалідністю, яка проводилась на підставі наказу директора Центру №6/01-14 від 06.02.2025 року. 
Відповідно до посадової інструкції позивача, до її трудової функції віднесені службові обов`язки щодо розроблення плани роботи Центру та відділення з конкретними строками виконання, здійснення контролю за виконанням фахівцями відділення індивідуального плану комплексної реабілітації, реалізацією індивідуальної програми реабілітації дітей з інвалідністю, виконанням реабілітаційних заходів відповідними фахівцями, здійснення перевірки документів дітей з інвалідністю, яких приймають у відділення на реабілітацію, формування особових справ на кожну дитину, а також відповідальність за ведення фахівцями документації по відділенню. 
Наказ від 6/01-14 від 06.02.2025 року та акт перевірки від 09.07.2025р. на момент прийняття оспорюваного наказу не були оспорені чи скасовані, відтак зберігали чинність. 
Службова записка від 11.07.2025р., подана позивачем, по суті містила пояснення працівника щодо виявлених порушень, які були розглянуті роботодавцем перед ухваленням рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. 
Разом з тим, відповідачем не доведено дотримання передбачених ст.148 КзПП строків притягнення працівника до дсициплінарної відповідальності.
У спірному наказі та акті перевірки від 09.07.2025р. не вказаний момент вчинення порушення позивачем посадових обов`язків. Також оспорюваний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності прийнятий 18.08.2025р. після спливу одного місяця з моменту фіксації порушень у акті перевірки від 09.07.2025р.
Вказані обставини свідчать про недотримання відповідачем у повному обсязі встановленої законом процедури притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, зокрема щодо строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, передбачених статтею 148 КЗпП України. 
Разом з тим, реалізація права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого порушеного права.
Так, відповідно до ст. ст. 233, 234 КЗпП України, чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. 
У разі якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. Законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти. Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави виснувати про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Щоб переконатись, що особа могла і повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод, інтересів), суд повинен установити обставини, які б беззаперечно свідчили, що обізнаність особи була ймовірною, а ступінь ймовірності був високим і достатнім для висновку, що строк звернення до суду особа пропустила з поважних причин. ( Постанова ВП ВС від 17.04.2025 року у справі № 990/20/25).
Згідно з вимогами статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.
У статті 234 КЗпП України не наведено переліку поважних причин для поновлення строку звернення з заявою про вирішення спору, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку, залежно від конкретних обставин. Поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.
Оскаржуючи наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 18.08.2025р., позивач звернувся до суду 08 травня 2026 року, тобто із значним пропуском встановленого статтею 233 КЗпП строку.
До вказаного висновку суд доходить з урахуванням того, що зі змістом спірного наказу від 18.08.2025р. позивач була ознайомлена у день його винесення 18.08.2026р., про що свідчить власноручно вчинений позивачем напис на копії вказаного наказу про ознайомлення з наказом від 18.08.2025р. та не згоду з його змістом. Окрім цього, у серпні 2025 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась премія у зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності наказом від 18.08.2025р., про що вона не могла не знати. 
Вкаазі обставини підтверджують достатній ступінь ймовірності, що Позивач дізналась або могла дізнатись про порушення своїх прав 18 серпня 2026 року. 
В ході судового розгляду позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження існування причин (явищ, дій), які б могли об`єктивно завадити йому у визначений законом строк оскаржити наказу від 18.08.2026р. у встановлений законом тримісячний строк з 19.08.2025 року по 19.11.2025р. 
Доводи представника позивача про те, що позивач не могла оскаржити наказ від 18.08.2026р. до отримання його копії в судовому засіданні по справі № справі 712/17380/25, хоча відповідний запит надсилався у вересні 2025 року, суд вважає такими, що не обґрунтовують поважність причин пропуску строку, виходячи з такого. 
Провадження у справі № 712/17380/25 було відкрито 26 грудня 2025 року на підставі позову ОСОБА_2 до Комунальної організації «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «ЖАГА ЖИТТЯ» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності від  16 вересня 2025 року N 54/01-13. Одночасно з вказаним позовом позивачем було подане клопотання про витребування доказів, яке в ході розгляду справи № 712/1738/0/25 було задоволене судом. 
Згідно доводів представника позивача, у судовому засіданні 09 лютого 2026 року у справі № 712/17380/25 уповноважений представник роботодавця вручив їй документи, які направлялись поштою позивачу на запит від 24 вересня 2025 року, який стосувався наказів від 18.08.2025р. та 16.09.2026р. 
Вказані обставини, на переконання суду, не підтверджують наявність об`єктивних перешкод чи труднощів для оскарження до суду наказу від 18.08.2025р. у визначений законом тримісячний строк з моменту ознайомлення з ним 18.08.2025р., в тому числі з реалізацією права на звернення до суду з клопотанням про витребування доказів, як було здійснено позивачем при оскарженні наказу проп ритягнення до дисциплінарної відповідальності від 16.09.2025р. 
У постанові ВП ВС від 17.04.2025 року у справі № 990/20/25 виснувала, що суб`єктивне/власне розуміння правових наслідків, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не можуть вважатися об`єктивною причиною, яка перешкоджає захищати свої права у строки, встановлені процесуальним законом. Тому помилкове уявлення про відсутність порушення прав протягом тривалого періоду не може виправдовувати пасивної поведінки позивача та його процесуальної бездіяльності.
Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання про поновлення строку для звернення суду не підлягає до поновлення і у задоволенні позову про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності слід відмовити через пропуск встановленого законом строку на звернення до суду. 
Оскільки вимога позивачки про стягнення премії є похідною від вирішення вимоги про про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, а вимога про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності не підлягає через пропуск встановленого законом строку на звернення до суду, підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення премії відсутні.

Питання про судові витрати

Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.  
При зверненні до суду позивачкою сплачений судовий збір в сумі 1 212,00 грн. згідно з платіжною інструкцією № 21.651787767.1 від 07.05.2026 року. 
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України відсутні підстави для покладання на відповідача понесених позивачем судових витрат по оплаті судового збору.
Керуючись п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-УІІІ «Про судоустрій та статус суддів», ст.ст. 4,7,10,81, 141, 263-266, 352-354 ЦПК України, ст. 139, 147, 148, 149, 233 КЗпП України суд -
УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Комунальної організації «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «ЖАГА ЖИТТЯ» про незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 18 серпня 2025 р.№ 46/01-13 та стягнення премії. 
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) .
Відповідач: Комунальна організація «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «ЖАГА ЖИТТЯ» (м.Черкаси, вул. Святослава Хороброго, 7/5, код ЄДРПОУ 43263172) 

Повний текст рішення складений 27 липня 2026 року