Справа № 490/6041/25 
Провадження № 2/487/336/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З. М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л. В., представника позивача – Сахарової О. І., представника відповідача – Муравенко К. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог.
04 вересня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва за підсудністю з Центрального районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі також - позивач) до ОСОБА_1 (далі також - відповідач), в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 624118322 від 03.08.2021 року у розмірі 17 785,00 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. 
Обґрунтування позовних вимог та заперечень відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.08.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідач уклали Кредитний договір № 624118322 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 5000,00 грн на його банківську картку № НОМЕР_1 , на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість. В подальшому ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги за цим договором ТОВ «Таліон Плюс», а далі ТОВ «Таліон Плюс» відступило право вимоги ТОВ «ОНЛАЙН ФІНАНС», яке 04.06.2025 відступило право вимоги позивачу ТОВ ««ЮНІТ КАПІТАЛ» на загальну суму 17 785,00 грн. Позивач вважає, що має прав на стягнення з відповідача вказаної суми, яка складається з: 5 000,00 грн – заборгованість по тілу кредиту; 12 785,00 грн – заборгованість по відсоткам за користування кредитом.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача – Муравенко К. В. посилається на пропуск позивачем строку позовної давності до цих вимог, який становить 3 роки і просить застосувати позовну давність і відмовити у задоволенні позову. Крім цього, представник зазначає, що договір факторингу між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладений 28.11.2018, а кредитний договір з відповідачем укладено ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 03.08.2021, отже жодної вимоги до відповідача на момент укладення договору факторингу не існувало і договором факторингу не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли після укладення договору факторингу. Щодо судових витрат, представник відповідача не погоджується з витратами на правничу допомогу, вважає їх завищеними, враховуючи складність юридичної кваліфікації правовідносин, обсяг і обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для спору, у зв`язку з чим просить зменшити ці витрати до 1000,00 грн. Крім того, представник відповідача просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу, докази на підтвердження яких буде надано не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення.
У відповіді на відзив представник позивача – Хлопкова М. С. посилалась на дотримання позивачем строку позовної давності, оскільки під час дії воєнного перебіг позовної давності було зупинено. Щодо переходу прав вимоги, представник позивача зазначила, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали ряд додаткових угод, якими продовжили строк договору факторингу від 28.11.2019 до 31.12.2024. Таким чином, його виконання здійснювалось протягом всього часу його дії. Предметом договору є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить в день підписання сторонами реєстру прав вимоги. Право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 05.10.2021, тобто після укладення кредитного договору № 624118322 від 03.08.2021. Вважає, що відповідач, не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. Позивач долучив до позовної заяви всі належні докази, а саме: договір факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 р. та витяг з реєстру прав вимоги 154 від 05.10.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Надалі відступлення прав вимоги також відбулось на законних підставах, а передача прав вимоги відбулася відповідно до умов договору. Щодо співмірності витрат на правничу допомогу, представник позивача зазначає, що позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином.
У запереченнях на відповідь на відзив представник відповідача – Муравська К. В. зазначила, що позивачем не подано заяву про поновлення строків на звернення до суду відповідно до ст. 127 ЦПК України. Посилаючись на Постанову Верховного Суду України від 11.08.2020 року у справі №199/8478/21, відповідно до якої «…якщо процесуальний строк був пропущений до початку війни, питання про його поновлення повинно вирішуватися з врахуванням причин, з яких строк був пропущений, та тривалості пропуску строку до запровадження воєнного стану…», зазначає, що позивач просить стягнути суму боргу ще до запровадження воєнного стану та в свою чергу не обґрунтовує поважність причин пропуску такого строку, таким чином Відповідач повторно заявляє, заяву про застосування строків позовної давності на позовну заяву у справі №490/6041/25. Щодо переходу права вимоги, представник відповідача посилалась на те, що майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. В свою чергу, позивач при зверненні до суду зазначав, що між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якого до останнього перейшло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором, який був укладений 03.08.2021 року, однак за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року на момент його укладення не могло бути право будь-якої вимоги за неіснуючим на той час кредитним договором № 624118322 від 03.08.2021 року, що в свою чергу виключає відступлення та набуття відповідного права вимоги за вказаним кредитним договором. Окрім того, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення договору відступлення прав вимоги 28 листопада 2018 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і навіть не могли бути охоплені зобов`язання відповідача, які виникли вже після укладення вказаного договору. Таким чином, вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача наводить аргументи, аналогічні викладеним у заяві, що додана до відзиву.
У додаткових поясненнях представник позивача – ОСОБА_2 наводить мотиви незастосування строку позовної давності, аналогічні змісту відповіді на відзив, додавши посилання на висновки Верховного Суду. Щодо відступлення прав вимоги представником додатково зазначено, що майбутня вимога – це право грошової вимоги, що виникне в майбутньому (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Тобто майбутніми мають кваліфікуватися такі права грошової вимоги, що з`явилися із тих чи інших договорів, укладених після договору факторингу. 
В судовому засіданні представник позивача Сахарова О. І. підтримала позов, надала пояснення аналогічні заявам по суті. Додатково пояснила, що проценти нараховували відповідно до п. 1.12.2, оскільки відповідачем не погашено кредит на проценти. Щодо договору факторингу від 28.11.2019, додала, що позивачем додані додаткові угоди, якими продовжено строк дії цього договору. Щодо правової допомоги пояснила, що направлення пояснень не адвокатом, не свідчить про те, що він їх не складав. Просила позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на підстави, викладені у її заявах по суті. Додатково пояснила, що отримання кредиту у сумі 5000,00 грн відповідач не заперечує. До договору факторингу від 28.11.2019 додані не всі додаткові угоди, тому не доведено виникнення права вимоги у позивача. Щодо нарахування процентів, пояснила, що відповідач не продовжував строк кредитування відповідно до п. 1.8. Договору. Щодо розміру правової допомоги зазначила, що адвокатом підписано лише одне клопотання, тому сума правової допомоги 7000,00 є неспівмірною. Просила відмовити у задоволенні позову.
Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання.
10 вересня 2025 року судом відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребувано докази у АТ КБ «ПриватБанк».
20 жовтня 2025 р. на виконання вимог ухвали судом отримано відповідь АТ КБ «ПриватБанк».
Обставини, встановлені судом.
03 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальність «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» і ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 624118322 (далі – Договір, Договір № 624118322 від 03.08.2021), шляхом ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, заповнення заявки на отримання грошових коштів в кредит від 03.08.2021 та підписання договору одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальність «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» позичальника ОСОБА_1 , заявка на кредит подана 03.08.2021 о 12:22, акцепт оферти позичальником (підписання договору Одноразовим ідентифікатором): одноразовий ідентифікатор MNV69H7W; ідентифікатор відправлено позичальнику 03.08.2021 12:24:26, номер телефону НОМЕР_2 , ідентифікатор введено позичальником/відправлено Товариству 03.08.2021 12:25:21, перерахування грошових коштів позичальнику 03.08.2021 12:25:27. 
Відповідно до умов договору № 624118322 від 03.08.2021, Кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 8000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальність «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (п.1.1.). 
Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 5000 грн 00 коп. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 02.09.2021 р. (п.1.3.).
Позичальник в будь-який час, протягом Дисконтного періоду дії Договору, може збільшити суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. Повернення Кредиту в повному обсязі позбавляє права Позичальника отримати нові Транші, а Договір вважається припиненим шляхом його повного виконання (п. 1.4.).
Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі – «Дисконтний період»), а саме до 02.09.2021 р. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором (п. 1.7.).
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду (п.1.8.). 
Відповідно до п. 1.9. Договору, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку:
1.9.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 62,05 процентів річних, що становить 0,17 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним;
1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті.
1.9.3. Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України Сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним Договором, щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору.
Базова процентна ставка за користування Кредитом не застосовується протягом строку Дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір Базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту Договору.
Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в Термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. цього Договору, оплатити всі фактично нараховані на Термін платежу проценти за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду (п. 1.10.).
Основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення Дисконтного періоду, а у разі якщо Позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення Дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду, та у разі продовження строку дії Договору на умовах п. 1.12. Договору, основна сума Кредиту має бути повернена не пізніше дати визначеної за правилами п.1.12.1. Договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії Договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також Позичальник має право достроково повернути основну суму Кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час (п. 1.11.).
Відповідно до п. 1.12. Договору, сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання Позичальником нових Траншів за Договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах:
1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;
1.12.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 (вісімсот тридцять дев`ять цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Відповідно до п. 1.15. Договору, продовження строку Дисконтного періоду та настання відкладальних обставин, що мають наслідком продовження строку надання Кредиту, застосування Базової процентної ставки та нарахування процентів за ставкою, що застосовується після закінчення Дисконтного періоду, не є зміною істотних умов цього Договору та не потребує змін цього Договору та укладення додаткових угод до нього. Усі істотні умови Договору, в тому числі порядок продовження строку дії Договору, розмір процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені Сторонами під час укладення цього Договору.
03.08.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» виконав свої зобов`язання, а саме перерахував на картку відповідача грошові кошти у розмірі 5000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 03.08.2021 та відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу суду.
Із розрахунку заборгованості за договором № 624118322 від 03.08.2021, складеним ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», встановлено, що відповідач жодного платежу не здійснив та станом на 05.10.2021 має заборгованість: 5000,00 грн – тіло кредиту, 6345,00 грн – проценти.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року; 28.11.2019 - додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020; 31.12.2020 - додаткову угоду № 26, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року, Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01; 31.12.2021 - додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року; 31.12.2022 - додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року; 31.12.2023 - додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
За умовами вказаного Договору факторингу, з урахуванням додаткових угод до нього, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 4.1. Договору, у редакції від 31 грудня 2020 року, наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 154 від 05.10.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 624118322 від 03.08.2021 на загальну суму 11 345,00 грн, з яких: 5000,00 грн – тіло кредиту, 6 345,00 грн – проценти.
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеному ТОВ «Таліон Плюс», ним нараховано проценти за період з 06.10.2021 до 10.11.2021, у зв`язку загальний розмір заборгованості складає 17 785,00 грн, з яких: 5000,00 грн – тіло кредиту, 12 785,00 грн – проценти.
30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору (п.4.1. ).
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 до Договору факторингу № 30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 624118322 від 03.08.2021 на загальну суму 17 785,00 грн, з яких: 5000,00 грн – тіло кредиту, 12 785,00 грн – проценти.
04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 624118322 від 03.08.2021 на загальну суму 17 785,00 грн, з яких: 5000,00 грн – тіло кредиту, 12 785,00 грн – проценти, що підтверджується витягом з реєстру боржників, актом прийому-передачі реєстру боржників від 04 червня 2025 року, платіжними інструкціями.
Джерела права, які підлягають застосуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про електронну комерцію" (тут і далі у редакції на час підписання договору), електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Відповідно до частин 3, 4, 12, 13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції, а саме, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 стаття 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).
Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тлумачення ч.1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст.656 ЦК України); дарування (ч.2 ст.718 ЦК України); факторингу (гл.73 ЦК України).
Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Оцінка аргументів, наведених учасниками справи та висновок суду.
З Договору кредитної лінії № 624118322 від 03.08.2021 встановлено, що він підписаний одноразовим ідентифікатором ОСОБА_1 .
В укладеному між сторонами кредитному договорі визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, умови продовження дисконтного періоду та наслідків невиконання умов договору. З зазначеними умовами договору відповідач погодився, електронним цифровим підписом підтвердив, що прийняв пропозицію укласти договір саме на запропонованих умовах.
Враховуючи наведене, цей кредитний договір містить всі істотні умови, був вчинений сторонами в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми, підписаний сторонами в порядку передбаченому ст. ст. 638, 639 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» та ЗУ «Про електронний цифровий підпис».
Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням від 03.08.2021, відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу суду та не заперечувалось відповідачем.
Отже позивачем доведено виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» своїх зобов`язання за договором.
Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач не виконав свого зобов`язання, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості.
Наявні у справі розрахунки заборгованості як первісного кредитора так і наступних кредиторів відповідають умовам договору та не спростовані відповідачем.
За вказаних обставин, суд вважає доведеним та обґрунтованим наявність у відповідача заборгованості в розмірі 17 785,00 грн, з яких: 5000,00 грн – тіло кредиту, 12 785,00 грн – проценти.
Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що строк кредитування не продовжувався згідно з п. 1.8 Договору, тому відсотки поза межами цього строку нараховані неправомірно. Пункт 1.8 Договору визначає лише загальну можливість позичальника продовжити дисконтний період та строк кредитної лінії, і відповідач дійсно не вчинив дій для такого продовження (зокрема, не сплатив проценти). Проте у п. 1.12 Договору сторони передбачили іншу самостійну підставу — автоматичне продовження. Згідно з цим пунктом, якщо позичальник фактично користується кредитом після закінчення дисконтного періоду, строк дії Кредитної лінії подовжується на строк до 90 календарних днів.
Щодо доводів представника відповідача про неможливість відступлення прав вимоги ТОВ «Таліон Плюс» у зв`язку з укладенням договору факторингу до укладення кредитного договору, суд зазначає таке.
Згідно з частинами 1, 2 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до п.4.1. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року у редакції додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року, наявне право вимоги переходить від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує.
Відповідно до пункту 1.3 такого договору під правом вимоги розуміються всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Відповідно до пункту 8.2. строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 8.1 цього договору та закінчується 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.
Надалі строк дії цього договору неодноразово продовжувався, востаннє до 31 грудня 2024 року.
В матеріалах справи наявний витяг з реєстру прав вимоги № 154 від 05.10.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), який підписаний та скріплений печатками відповідних Товариств, в яких зазначено боржника ОСОБА_1 , договір № 624118322 від 03.08.2021 та розмір заборгованості і його складові.
При цьому, відповідно до пункту 1.3. Договору факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01, право вимоги означає всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.
Отже, умови зазначеного договору факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договору не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки.
Крім того, додатковими угодами, строк дії договору факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Реєстри про передачу права вимоги, наявний у матеріалах справи, є належним доказом щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Додаткові угоди, якими продовжено строк дії договору факторингу наявні у матеріалах справи.
З огляду на викладене, суд вважає, що укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з ОСОБА_1 не свідчить про безпідставність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. 
Також у справі наявні докази відступлення прав вимоги від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».
З долучених позивачем витягів з реєстру боржників та прав вимоги за цими договорами встановлено, що їх зміст відповідає додаткам, затвердженим відповідними договорами, витяги оформлені шляхом копіювання відповідних сторінок реєстру, що стосуються саме відповідача, містять підписи сторін договору та засвідчені належним чином.
Вказане свідчить про набуття позивачем права вимоги до відповідача.
Отже доводи відповідача щодо відсутності доказів відступлення прав вимоги спростовуються матеріалами справи.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що існують підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованості за Договором кредитної лінії № 624118322 від 03.08.2021 у сумі 17 785,00 грн, з яких: 5000,00 грн – тіло кредиту, 12 785,00 грн – проценти.
Щодо застосування строку позовної давності, про що заявлено представником відповідача, суд виходить з таких міркувань.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
До позовних вимог позивача про стягнення заборгованості підлягає застосуванню загальна позовна давність, перебіг якої відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України починається зі спливом строку виконання.
Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
З матеріалів справи встановлено, що відповідачем не здійснено жодного платежу, строк повернення кредиту спливав 02.09.2021, відповідачем кредит не повернуто, внаслідок чого строк кредитування продовжено на 90 днів. 
Позов подано до суду 29.07.2025, тобто більш ніж через 3 роки.
Водночас, Законом України № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (далі – Закон України № 540-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Тобто, Закон № 540-ІХ містить пряму вказівку на продовження позовної давності - на строк дії карантину, який, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, починається саме з 12.03.2020 та надалі продовжувався неодноразово постановами Кабінету Міністрів України.
Отже, строк позовної давності на час спливу строку виконання відповідачем зобов`язання був продовжений.
Надалі, постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651, відмінено з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS – СоV - 2.
Водночас, згідно із Законом України від 15.03.2022 (набув чинності 17.03.2022 року) «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, за яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Надалі Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 № 3450-IX (набрав чинності 30.01.2024) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-IX від 14.05.2025 (набрав чинності 04.09.2025) виключено Пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України.
Оскільки карантин в Україні діяв до 30.06.2023 року, а згідно з пунктом 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України строк позовної давності було спочатку продовжено, а надалі зупинено, перебіг строку позовної давності не спливав до 04.09.2025 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦК України, від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Отже, відлік часу позовної давності продовжився з 4 вересня 2025 року на той залишок днів (місяців, років), який не сплив до зупинення.
У цій справі на час порушення договору відповідачем строки позовної давності були продовжені на строк дії карантину, а в подальшому зупинені на час дії воєнного стану. Отже, станом на станом на 04.09.2025 у позивача залишався повний строк (3 роки) позовної давності, тому звернувшись до суду 29.07.2025 він не пропустив строк позовної давності.
Отже позовна давність не може бути застосована.
Враховуючи наведене, позов слід задовольнити.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено, то судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду:
1) договір про надання правничої допомоги № 05/05/25-01 від 05.06.2025, укладений між Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»;
2) додаткова угода № 25770678445 до Договору про надання правничої допомоги № 05/05/25-01 від 05.06.2025, відповідно до якої адвокат взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по справі про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором № 624118322 від 03.08.2021;
3) акт прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого надані послуги на загальну суму 7000,00 грн, до яких входить: складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування коштів, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів;
4) копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;
5) довіреність ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на адвоката Тараненка А.І.;
6) протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 05/05/25-01 від 05.06.2025.
Таким чином, представником відповідача надані належні докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу. 
Враховуючи обставини справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, вказані в акті послуги відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг та критерію розумності їхнього розміру.
Враховуючи наведене, а також складність справи, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для справи, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який просить стягнути з відповідача на користь позивача адвокат в сумі 7000 грн є співмірним із складністю справи; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Підсумовуючи викладене, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за Договором кредитної лінії № 624118322 від 03.08.2021 у сумі 17 785,00 грн, з яких: 5 000,00 грн – тіло кредиту, 12 785,00 грн – проценти.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ» судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10, ЄДРПОУ: 43541163.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя:  З. М. Сухаревич