номер провадження справи 24/44/26 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2026 Справа № 908/735/26
м.Запоріжжя Запорізької області 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, за участю секретаря судового засідання Коваль А.К., розглянувши матеріали справи № 908/735/26
за позовом: Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна ,118а, Код ЄДРПОУ/Умовний код: 0290997328) в інтересах держави в особі
позивач: Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (вул. Незалежної України, 72-А, м. Запоріжжя, 69035, ЄДРПОУ 43877338)
до відповідача: Державне спеціалізоване господарське підприємство “Ліси України” (вул. Руставелі Шота, 9-А, м. Київ, 01601, ЄДРПОУ 44768034) в особі Філії “Східний лісовий офіс” Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” (вул. Космічна, 35, м. Дніпро, 49100 ЄДРПОУ 45632138)
про стягнення збитків, завданих державі, порушенням природного законодавства

за участю представників: 
від позивача: Тихонова О.В., посвідчення АБ №058314 від 20.06.2025
від відповідача: Денисенко Т. В., довіреність №821 від 17.12.2025
прокурор: Шульга Л.М., посвідчення №075800 від 01.03.2023

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу до Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” особі Філії “Східний лісовий офіс” Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” про стягнення з відповідача на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сфері охорони, захисту та використання лісів в сумі 3 835 583,16 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 24.03.2026 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/735/26 та визначено до розгляду судді Азізбекян Т.А.
В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує на те, що під час досудового розслідування встановлено, що під час рейду працівниками Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство», у кварталі № 1 виділи №№ 3,9,10,15 поблизу вул. Базової, 10, міста Запоріжжя, виявлено незаконну рубку невстановленими особами 631 дерева на загальну суму 3835580,93 грн. Висновком судової інженерно екологічної та економічної експертизи від 12.06.2018 №7506/8694 підтверджено розмір завданих збитків в сумі 3 835 583,16 грн. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває. Жодній особі про підозру не повідомлялося, обвинувальний акт до суду не скеровувався, позов про відшкодування заподіяних збитків у рамках кримінального провадження не заявлявся. Шкода, завдана навколишньому природному середовищу в результаті незаконного вирубування дерев невстановленими особами в кварталі №1 виділи №№ 3,9,10,15 Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» у кварталі № 1 виділи №№ 3,9,10,15 поблизу вул. Базової, 10, міста Запоріжжя, що входить до складу Державного лісового фонду України та знаходилось в постійному користуванні Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство», правонаступником якого на цей час є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» має бути відшкодована постійним лісокористувачем – Державним спеціалізованим господарським підприємством «Ліси України» з огляду на те, що зазначені земельні ділянки, перебувають у його постійному користуванні.
Ухвалою від 27.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/735/26 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 24/44/26. Підготовче судове засідання призначено на 27.04.2026.
09.04.2026 відповідачем подано суду відзив на позовну заяву, в якому наголошує, що зазначене кримінальне провадження не завершено і розслідування по ньому належним чином не проведено. Не встановлено як осіб, які вчинили самовільну рубку, так само не встановлено вини посадових осіб відповідача . Однак прокурор покладає вину на відповідача, не зважаючи на те, що органами досудового розслідування до цього часу не вчинено дієвих заходів щодо розслідування справи, не виявлено осіб, які вчинили незаконну рубку. Більше того, відповідачеві, як потерпілому у даному кримінальному провадженні, за весь цей час не було повідомлено про хід досудового розслідування. Вважає, що твердження стосовно наявності вини відповідача, яка полягає у протиправній бездіяльності у вигляді не вчинення дій щодо забезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев, є безпідставними та необґрунтованими. Зокрема відповідач заперечує свою вину у незаконній порубці та вважає, що позивач не довів протиправної бездіяльності ДП “Ліси України”, яка б спричинила шкоду. Зазначає, що лісова охорона належно виконувала свої обов`язки. На думку відповідача, позивач повинен довести конкретні неправомірні дії або бездіяльність підприємства, причинний зв`язок між ними та шкодою і вину відповідача. Відповідач посилається на ст. 105, 107 Лісового кодексу України та ст. 1166 ЦК України, відповідно до яких відповідальність за шкоду має покладатися на особу, яка її заподіяла, за наявності необхідних елементів цивільно-правової відповідальності.
20.04.2026 прокуратурою подано відповідь на відзив, в якій заперечив проти доводів відповідача та зазначив, що ДП “Ліси України” як постійний лісокористувач відповідно до ст. ст. 19, 63, 64, 86 Лісового кодексу України зобов`язане забезпечувати належну охорону і захист лісів, у тому числі від незаконних рубок. Сам факт виявлення незаконної порубки та повідомлення правоохоронних органів не свідчить про належне виконання цього обов`язку, оскільки закон покладає на постійного лісокористувача обов`язок вживати комплексу превентивних та інших заходів, спрямованих на недопущення незаконних рубок. Прокурор посилається на усталену практику Верховного Суду, відповідно до якої постійний лісокористувач може нести цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну незаконною порубкою третіми особами на підконтрольній йому території, якщо встановлено неналежне виконання ним обов`язків щодо охорони та захисту лісів. При цьому встановлення безпосередніх винуватців незаконної рубки не виключає відповідальності постійного лісокористувача. На підтвердження обов`язку відповідача щодо охорони лісів прокурор посилається також на Положення № 976, положення про відповідну філію та посадові інструкції працівників лісової охорони, якими безпосередньо передбачено обов`язок вживати заходів щодо охорони лісових насаджень від незаконних рубок. Прокурор вважає доведеними всі елементи складу цивільного правопорушення: протиправну бездіяльність відповідача, шкоду, заподіяну лісовому фонду, причинний зв`язок між неналежним виконанням відповідачем обов`язків та заподіяною шкодою, а також його вину у формі неналежного виконання обов`язку з охорони лісів.
24.04.2026 відповідачем подані суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що на виконання покладених завдань відповідно до законодавства постійний лісокористувач на постійній основі розробляє та проводить в установлений строк комплекс заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів. 15.02.2018 під час рейду працівниками Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» (правонаступником якого є ДП «Ліси України») у кварталі 1 виділи 3, 9, 10, 15 поблизу вул. Базової, 10 міста Запоріжжя було виявлено факт незаконної порубки 631 дерева. По даному факту порушено кримінальне провадження №12018080080000625 від 10.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України. Вважає, що позивачем не наведено доказів вини посадових осіб Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство», які сприяли порушенню лісового законодавства, а саме допущенні незаконній вирубці та не перешкоджанні ними незаконному вирубуванню лісових насаджень внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов`язків. На момент вчинення кримінального правопорушення у виділі не проводились лісозаготівельні роботи чи інші види господарських робіт, та працівники філії не перебували цілодобово в лісовому масиві, щоб могли попередити чи перешкодити незаконному вирубуванню дерев. Місце вчинення кримінального правопорушення було встановлено саме в результаті виконання службових обов`язків працівниками Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» під час здійснення господарської діяльності. Точний час вчинення злочину, а також особи, причетні до незаконної рубки, на сьогоднішній день не встановлені органами досудового розслідування.
Ухвалою суду від 27.04.2026 задоволено заяву представника відповідача про участь в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції по справі № 908/735/26.
Ухвалою суду від 27.04.2026 задоволено заяву представника позивача про участь в усіх судових засіданнях в режимі відеоконференції по справі № 908/735/26.
Ухвалою суду від 27.04.2026 відкладено підготовче засідання на 20.05.2026.
Ухвалою суду від 20.05.2026 закрито підготовче провадження. Розгляд справи по суті призначено на 01.07.2026.
24.04.2026 прокуратурою подані суду письмові пояснення, в яких вказує на те, що Шевченківською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області при подачі позову через систему «Електронний суд» у вкладці сторін помилково вказано Філію, як відповідача. Разом з тим, у позові обґрунтовано та підтверджено відповідними доказами, що належним відповідачем у даній справі, до якого пред`явлено майнову вимогу є ДП «Ліси України» в особі Філії. Отже, відповідачем у даній справі є Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (код ЄДРПОУ 44768034) в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (код ЄДРПОУ 45632138).
Пояснення прийняті судом.
Розгляд справи відкладався на 20.07.2026, 06.08.2026, 13.08.2026, про що судом винесено відповідні ухвали.
В судовому засіданні 13.08.2026 суд вийшов до нарадчої кімнати та повідомив представників сторін, що вступна та резолютивна частини рішення будуть оголошені в судовому засіданні 18.08.2026.
Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 18.08.2026.
В засіданні 18.08.2026 судом, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи прокурора, позивача, відповідача, суд
УСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 20-2 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, належить, зокрема, організація і здійснення в межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у відповідній сфері.
Відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 04.12.2025 № 191, Державна екологічна інспекція Південного округу є територіальним органом Державної екологічної інспекції України та здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, зокрема у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.
Згідно з указаним Положенням Державна екологічна інспекція Південного округу в межах наданих їй повноважень має право звертатися до суду з відповідними позовами про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Шевченківською окружною прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області за наслідками вивчення стану відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення вимог законодавства у сфері охорони, захисту та використання лісів, встановлені підстави для представництва в суді інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (далі-Держекоінспекція Південного округу).
Так, з матеріалів справи вбачається, що піднаглядним Шевченківській окружній прокуратурі міста Запоріжжя слідчим відділом відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 12018080080000625 від 10.02.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246 КК України, за фактом незаконної порубки дерев на території Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» у кварталі № 1 виділи №№ 3,9,10,15 поблизу вул. Базової, 10, міста Запоріжжя.
Під час досудового розслідування встановлено, що під час рейду працівниками Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство», у кварталі № 1 виділи №№ 3,9,10,15 поблизу вул. Базової, 10, міста Запоріжжя, виявлено незаконну рубку невстановленими особами 631 дерева на загальну суму 3835580,93 грн. Висновком судової інженерно екологічної та економічної експертизи від 12.06.2018 №7506/8694 підтверджено розмір завданих збитків в сумі 3 835 583,16 грн.
Зокрема, виявлено незаконну рубку 631 дерева, а саме: гледичії звичайної у кількості 433 шт. та акації білої у кількості 198 шт. до ступеня припинення росту без відповідного дозволу, що підтверджено Актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 15.02.2018, складеним представниками Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство».
Вказаний огляд (місця порубки невстановленими особами лісових насаджень) проведено майстром лісу Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» Поліщук О.П., за участю лісничого вказаного підприємства Прохорович Л.П. та майстра лісу Жукова К.С.
Відповідно до п. 2.2. посадової інструкції майстра лісу Державне підприємство «Запорізьке лісомисливське господарство», затвердженої 15.07.2015 директором ДП «Запорізьке лісомисливське господарство», до обов`язків майстра лісу належить здійснення забезпечення збереження матеріальних цінностей, основних засобів, які знаходяться в закріпленому за ним обході.
Пунктом 2.8. вказаної посадової інструкції передбачено, що до обов`язків майстра лісу належить здійснення державного контролю за станом використання та відтворення, охороною та захистом лісу, що перебувають у користуванні підприємства та на закріпленому за ним обході.
З посадовою інструкцією ознайомлені майстри лісу Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство», зокрема Жуков К.С., Поліщук О.П., про що свідчить підпис останніх щодо їх ознайомлення 24.07.2015.
Допитані, під час досудового розслідування вищезазначеного кримінального провадження майстри лісу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 06.04.2018 та повторно 27.10.2025 та 03.11.2025 відповідно, пояснили, що під час проведення огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства на території Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» у кварталі № 1 виділи №№ 3,9,10,15 поблизу вул. Базової, 10, міста Запоріжжя, заміри пнів незаконно зрубаних дерев здійснювались з використанням рулетки, замірявся діаметр кожного пня та зазначалася порода дерева. Під час огляду було встановлено, що всі пеньки були свіжозрубаними. Фотофіксація кожного пня незаконно зрубаного дерева не здійснювалася.
Крім того, допитана 06.04.2018 під час досудового розслідування вищезазначеного кримінального провадження помічник лісничого Прохович Л.П., яка приймала участь в огляді місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 15.02.2018, надала аналогічні пояснення.
Відповідно до інформації Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» від 16.02.2018 вих. 061 та Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі філія «Східний лісовий офіс» ДСГП «Ліси України») від 06.11.2025 №2567/32.7.2-2025 земельні ділянки, де відбулася незаконна порубка лісових насаджень, перебувають у постійному користуванні ДП «Ліси України» та закріплені за філією «Східний лісовий офіс», отже балансоутримувачем (користувачем) лісових ділянок є «Східний лісовий офіс», як відокремлений структурний підрозділ ДП «Ліси України».
Розмір завданих державі збитків складає 3 835 583,16 грн, який підтверджено Актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 15.02.2018 у кварталі №1 виділи №№ 3,9,10,15 Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство», складеним та підписаним майстрами лісу Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» Жуковим К.С. та Поліщук О.П., а також підписаний учасником огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства Прохорович Л.П., яка також є представником Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» (лісничий).
Розрахунок збитків здійснений представником Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» Хижняком Б.С., відповідно до вимог Додатку 1 «Такса для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення та неприпинення росту» до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665, якою затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу (далі постанова від 23.07.2008 № 665).
Водночас, висновок судової інженерно-екологічної та економічної експертизи від 12.06.2018 №7506/8694 підтверджує розмір завданих державі збитків в результаті незаконної порубки лісу, що здійснювалась в кварталі № 1 виділи №№ 3,9,10,15 Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» в сумі 3 835 583,16 грн. 
Досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні триває. Жодній особі про підозру не повідомлялося, обвинувальний акт до суду не скеровувався, позов про відшкодування заподіяних збитків у рамках кримінального провадження не заявлявся.
Заподіяна навколишньому природному середовищу шкода у розмірі 3 835 583,16 грн. залишається невідшкодованою.
Предметом спору у цій справі є вимога про стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» збитків, завдані порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сфері охорони, захисту та використання лісів в сумі 3 835 583,16 грн.
Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Частиною третьою статті 23 Закону України “Про прокуратуру” передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення таких інтересів, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Частиною четвертою статті 23 Закону України “Про прокуратуру” встановлено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, а у разі звернення до суду в інтересах держави прокурор у позовній заяві обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Таким чином, участь прокурора у господарському процесі в інтересах держави не є безумовною та можлива лише за наявності передбачених законом виключних підстав. При цьому суд має перевірити як наявність порушення або загрози порушення інтересів держави, так і те, чи уповноважений відповідний орган здійснювати їх захист та чи здійснював він такий захист належним чином.
У цій справі інтерес держави полягає у забезпеченні охорони та відновлення лісових ресурсів, дотриманні вимог природоохоронного законодавства, а також у відшкодуванні шкоди, заподіяної довкіллю внаслідок незаконної порубки дерев, з метою забезпечення надходження відповідних коштів до спеціального фонду місцевого бюджету та їх подальшого використання на природоохоронні заходи.
Зазначені інтереси мають публічний характер, оскільки стосуються охорони навколишнього природного середовища, лісових ресурсів як об`єкта охорони та забезпечення відновлення природних ресурсів, яким заподіяно шкоду.
Органом, уповноваженим державою здійснювати контрольні функції у сфері охорони навколишнього природного середовища та вживати заходів щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства, у спірних правовідносинах є Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області), яка визначена прокурором позивачем у справі.
Як вбачається з матеріалів справи, Держекоінспекції було відомо як про факт незаконної порубки дерев, так і про місце її вчинення, обставини заподіяння шкоди та її розмір. Водночас самостійних заходів щодо судового стягнення заподіяної шкоди з відповідача Держекоінспекцією вжито не було.
З метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді Шевченківською окружною прокуратурою міста Запоріжжя до Держекоінспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) скеровано запити від 11.02.2026 № 57-101-1087ВИХ-26 та від 10.03.2026 №57-101-1891ВИХ-26 щодо надання інформації про відшкодування завданої шкоди ДСГП «Ліси України», вжитті з цього приводу заходи реагування. 
Держекоінспекцією Південного округу (Запорізька та Херсонська області) листами від 02.03.2026 №1097/09-12/06/2-31 та 19.03.2026 №1448/09-12/06/2-31 повідомлено окружну прокуратуру, що заходи досудового та судового врегулювання спору до відшкодування шкоди, завданої незаконною порубкою лісових насаджень у розмірі 3 835 583,16 грн, встановленої у межах кримінального провадження №12018080080000625 від 10.02.2018, відносно ДСГП «Ліси України» останньою не вживались та наразі вжиття таких заходів не планується.
Крім того, за результатами опрацювання Єдиного державного реєстру судових рішень та веб-порталу Судова влада Украі??ни, з`ясовано, що Держекоінспекцією позовні вимоги про стягнення з ДП “Ліси Украі?ни” в особі Філіі? “Східнии? лісовии? офіс” ДП “Ліси Украі?ни” завданоі? шкоди не заявлялись.
Таким чином, компетентний орган був обізнаний як про факт порушення природоохоронного законодавства, так і про розмір заподіяної шкоди та необхідність її відшкодування, однак не вжив заходів щодо судового захисту порушених інтересів держави.
За таких обставин суд вважає, що у спірних правовідносинах має місце саме той виключний випадок, передбачений частиною третьою статті 23 Закону України “Про прокуратуру”, за якого уповноважений орган, будучи обізнаним про порушення інтересів держави та маючи відповідні повноваження для їх захисту, не здійснює належного захисту таких інтересів.
При цьому неналежність здійснення захисту в даному випадку полягає у тому, що після отримання інформації про заподіяну шкоду та звернення прокуратури Держекоінспекція не вжила ефективних заходів для її стягнення, фактично залишивши порушений інтерес держави без належного судового захисту.
Суд враховує, що прокурор у цьому випадку не набуває статусу альтернативного суб`єкта звернення до суду та не підміняє Держекоінспекцію, яка має відповідні повноваження. Звернення прокурора обумовлене саме невжиттям уповноваженим органом належних заходів щодо захисту інтересів держави, незважаючи на його обізнаність про відповідне порушення.
Такий підхід узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 та від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, відповідно до яких прокурор виконує субсидіарну роль та може замінити компетентний орган у судовому провадженні, якщо останній не здійснює або неналежним чином здійснює захист інтересів держави. Невжиття компетентним органом протягом розумного строку заходів для захисту інтересів держави після того, як йому стало відомо або повинно було стати відомо про їх порушення, може свідчити про бездіяльність такого органу та є підставою для представництва прокурором інтересів держави.
Отже, прокурор до звернення до суду надав уповноваженому органу можливість самостійно здійснити захист інтересів держави, однак Держекоінспекція відповідних заходів не вжила.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у цій справі наявні передбачені статтею 131-1 Конституції України, статтею 23 Закону України “Про прокуратуру” та статтею 53 Господарського процесуального кодексу України підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, оскільки існує порушення інтересів держави у сфері охорони навколишнього природного середовища, а уповноважений державою орган, будучи обізнаним про таке порушення, не здійснив належного та ефективного їх захисту.
Таким чином, підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу у цій справі судом підтверджені.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
В ч. 1 ст. 5 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” визначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 1 Лісового кодексу України ліси України, є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
До лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі (ч. 1 ст. 4 Лісового кодексу України).
Частиною 1 ст. 57 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.
Відповідно до частини 5 розділу 8 “Прикінцеві положення” Лісового кодексу України, до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.
Згідно з ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 17 Лісового кодексу України, право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.
Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (ст. 63 Лісового кодексу України).
З положень статті ст. 64 Лісового кодексу України слідує, що підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані, зокрема, здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.
Використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання (ст. 65 Лісового кодексу України).
В пункті 2 Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 № 761 “Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів”, встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни, які здійснюють спеціальне використання лісових ресурсів, зобов`язані, зокрема, забезпечувати збереження підросту і не призначених для рубки дерев; виконувати інші вимоги, передбачені цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами з питань спеціального використання лісових ресурсів.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 86 Лісового кодексу України, організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб. Забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.
Згідно зі статтею 89 цього Кодексу, охорону і захист лісів на території України здійснюють: державна лісова охорона, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління; лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів.
Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів від пожеж, незаконних рубок, захист від шкідників і хвороб, пошкодження внаслідок антропогенного та іншого шкідливого впливу (ст. 90 Лісового кодексу України).
Повноваження посадових осіб державної лісової охорони визначені у статті 91 Лісового кодексу України, згідно з якою вказані посадові особи мають право, зокрема, складати протоколи та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, про правопорушення у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; направляти у відповідні державні органи матеріали про притягнення осіб до дисциплінарної, адміністративної і кримінальної відповідальності, позови до суду.
Згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України “Деякі питання реформування управління лісової галузі” від 07.09.2022 № 1003, погоджено пропозицію Державного агентства лісових ресурсів щодо утворення Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” та приєднання до нього спеціалізованих державних лісогосподарських підприємств, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів.
Скороченим найменуванням Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” (код 44768034) згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є ДП “Ліси України”.
Відповідно до п.п. 1.1., 7.1. Положення про Філію “Запорізьке лісове господарство” ДСГП “Ліси України”, затвердженого наказом ДСГП “Ліси України” від 16.12.2022 № 42, Філія є відокремленим підрозділом Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” (далі Підприємство). Філія володіє та користується майном, земельними ділянками, мисливськими угіддями, якими наділило її Підприємство для досягнення мети діяльності Філії, згідно з законодавством, Статутом Підприємства та цим Положенням.
За змістом п. 2.1, пп. 2.2.2, 2.2.3, 2.2.8 п. 2.2. Положення, Філія створена зокрема з метою одержання Підприємством прибутку від здійснення на промисловій та комерційній основі господарської діяльності, яка направлена на ведення лісового господарства, охорону, захист, раціональне використання та відтворення лісів; охорони, відтворення та раціонального використання державного мисливського фонду на території мисливських угідь, наданих у користування Підприємству. Предметом діяльності Філії є, в тому числі, забезпечення охорони лісів від незаконних рубок; запобігання злочинам і адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства; дотримання встановленого законодавством режиму використання земель.
Посадовими особами ДСГП «Ліси України», усупереч вимогам ст. ст. 19, 69 89, 90, 91 Лісового кодексу України, Положення про державну лісову охорону, лісову охорону інших лісокористувачів та власників лісів”, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 № 976, не забезпечено належну охорону та збереження лісових ресурсів, що призвело до самовільної вирубки дерев у кварталі у кварталі 1 виділи 3,9,10,15 Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство»
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Наказу генерального директора ДП “Ліси України” від 12.04.2024 № 695 Філію “Запорізьке лісове господарство” Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” припинено шляхом її закриття, а все майно, активи та пасиви передані/прийняті на облік Філії “Східний лісовий офіс” Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України”, яка, відповідно, є правонаступником майна, прав та обов`язків Філії “Запорізьке лісове господарство” Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України”.
Відповідно до ч. 1 ст. 105 Лісового кодексу України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.
Підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода (ст. 107 Лісового кодексу України).
Відповідно до частини 1, пункту 3 частини 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у ст. 1166 Цивільного кодексу України, зі змісту якої зокрема слідує, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі елементи: 1) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; 2) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; 4) вину особи, що завдала шкоду.
Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Згідно з ч.1 ст. 41 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч. 4 ст. 68 цього ж Закону підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Згідно з ч. 1 ст. 69 вказаного Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди.
За приписами ст. ст. 86, 89, 90 Лісового кодексу України, організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок, покладається, зокрема, на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.
Порядок організації охорони і захисту лісів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2022 № 612 (далі Порядок № 612), визначає механізм здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.
Порядок є обов`язковим до виконання всіма власниками лісів, постійними і тимчасовими лісокористувачами (п. 3 Порядку № 612).
В п. 16 Порядку № 612 визначено, що охорона лісів від незаконних рубок та інших порушень вимог лісового законодавства здійснюється, зокрема, шляхом: здійснення Держлісагентством та державною лісовою охороною державного контролю за додержанням нормативно-правових актів щодо ведення лісового господарства в межах повноважень, визначених законом; проведення державною лісовою охороною, лісовою охороною інших постійних лісокористувачів, власників лісів заходів з охорони лісів від незаконних рубок та інших порушень відповідно до статті 91 Лісового кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2009 р. № 976 “Про затвердження Положення про державну лісову охорону”.
З положень ч. 2 ст. 19 Лісового кодексу України слідує, що на постійних лісокористувачів покладений обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів.
Слід зазначити, що відповідно до статті 3 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” одним із основних принципів охорони навколишнього природного середовища є запобіжний характер заходів щодо охорони навколишнього природного середовища.
Тобто такі заходи покликані усувати будь-які можливості незаконного впливу іншими особами на природній фонд та в першу чергу запобігати вчиненню цих порушень.
Отже, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, саме на постійних лісокористувачів покладений обов`язок щодо забезпечення організації захисту лісів з метою їх збереження та охорони, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень.
Системний аналіз положень ст. 86, п. 1 ч. 2 ст. 105, ст. 107 Лісового кодексу України дає підстави для висновку про те, що у випадку порушення вимог щодо організації охорони і захисту лісів, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; а також, що підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. При цьому, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17, від 12.09.2024 у справі 907/181/22.
В пункті 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.05.2020 у справі №9901/93/19, зокрема, зазначено, що виходячи з вимог частини другої статті 19, статей 63 і 86 Лісового кодексу України, з урахуванням правової позиції, викладеної в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09 серпня та 19 вересня 2018 року у справах № 909/976/17, № 925/382/17, лісокористувач є не потерпілою, а навпаки, відповідальною особою за шкоду, завдану внаслідок незаконної порубки лісу, перед державою як власником лісових ресурсів. Адже в цьому випадку вина лісокористувача полягає у протиправній бездіяльності щодо невжиття належних заходів захисту й охорони лісових насаджень. Таким чином, право на відшкодування шкоди, завданої самовільним вирубуванням лісу, має держава, цивільно-правову відповідальність перед якою несуть безпосередні винуватці порубки нарівні з лісокористувачами.
Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну рубку дерев, а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні їх працівниками незаконного вирубування лісових насаджень внаслідок неналежного виконання своїх посадових обов`язків.
Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого має місце незаконне вирубування дерев.
Для покладення на постійного лісокористувача обов`язку з відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу через незабезпечення охорони і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, першочерговим є з`ясування обставини щодо встановлення факту порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, тобто у даному випадку, здійснення незаконної порубки дерев (п. 52 постанови Верховного Суду від 19.02.2026 у справі № 918/612/25).
Враховуючи вищезазначені норми законодавства, слід зазначити, що саме уповноважені особи постійних лісокористувачів, а в даному випадку ДСГП «Ліси України», в першу чергу зобов`язані забезпечувати охорону лісу від незаконних рубок та запобігати злочинам у сфері лісового господарства та наділені рядом повноважень у сфері охорони, захисту лісу, зокрема, безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку ліси, що перебувають у власності чи користуванні громадян і юридичних осіб; складати протоколи та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, про правопорушення у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.
Як зазначалося вище, відповідно до п. 2.1 Положення про Філію «Запорізьке лісове господарство» ДСГП «Ліси України», філія створена з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів.
Основним напрямом діяльності Філії, серед інших, є забезпечення охорони лісів від незаконних рубок (п. 2.2.2 Положення).
Таким чином, посадові особи Філії «Запорізьке лісове господарство» були зобов`язані проводити заходи із охорони лісів від незаконних рубок.
Окрім того, відповідачем у посадових інструкціях визначено завдання та обов`язки щодо вжиття заходів з охорони та захисту лісонасаджень, які покладені на конкретних осіб.
Зокрема, обов`язки щодо здійснення державного контролю за охороною та захистом лісу закріплені п. 2.8 посадової інструкції майстра лісу Філії «Запорізьке лісове господарство».
З вказаною інструкцією ознайомлені майстер лісу ОСОБА_1 та Поліщук О.О. за участі яких проведено контрольних захід 10.02.2018-16.02.2018 у ході якого встановлено самовільну рубку дерев невідомими особами.
Отже, нормами Лісового кодексу України та у відомчих документах відповідача визначено напрямок роботи з організації захисту і охорони лісу.
Відповідачем не надано доказів щодо вчинення ним будь - яких дій з метою належного забезпечення охорони лісу від незаконних порубок.
Аналізу положень ст. ст. 19, 38, 63, 64, 86, 89, 90, 91, 93 ЛК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем імперативно закріплено обов`язок ДСГП «Ліси України» як постійного лісокористувача здійснювати заходи з охорони лісу від незаконних рубок на території, яка перебуває у їхньому постійному користуванні; вищевказаними нормами законодавства передбачено перелік заходів з організації охорони і захисту лісів; ДСГП «Ліси України» як суб`єкт господарських відносин може самостійно визначати порядок та способи реалізації вищевказаних обов`язків з охорони лісу, в тому числі у власних організаційно-розпорядчих документах, з метою належного розподілу обов`язків між своїми працівниками та контролю за станом їх виконання.
Згідно з ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
У даному випадку в діях відповідача наявні всі складові елементи цивільно-правової відповідальності, а саме: протиправна поведінка виражена у формі бездіяльності, яка полягає у незабезпеченні ДП «Ліси України» достатньої, необхідної, належної охорони і захисту лісів від незаконної порубки на підвідомчій території, а саме не виконання обов`язків визначених ст. ст. 19, 63, 64, 86, 89, 90, 91, 93 ЛК України, Положення №976; шкідливий результат такої поведінки (шкоди), який полягає у знищенні лісових насаджень в загальному розмірі 3 835 583,16 грн; причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою зумовлений тим, що саме бездіяльність відповідача призвела до знищення лісових культури, чим заподіяно шкоду в загальному розмірі 3 835 583,16 грн; вина особи, яка заподіяла шкоду, виражена у незабезпеченні належного захисту та охорони лісових ресурсів, які перебувають у постійному користуванні відповідача.
Порушення вимог природоохоронного законодавства щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача – ДП «Ліси України» цивільно-правової відповідальності.
Окрім того, факт вжиття окремих заходів, у тому числі виявлення правопорушення та повідомлення правоохоронних органів, не спростовує обставини щодо неналежного виконання покладеного на постійного лісокористувача обов`язку забезпечити охорону і збереження лісу (п. 5.25 постанови Верховного Суду від 11.02.2026 у справі № 907/278/25)
Ураховуючи, що ДП «Ліси України» є постійним лісокористувачем, то саме невжиття посадовими особами відповідача дій по забезпеченню збереження лісового фонду та належної охорони лісових насаджень і спричинило шкоду навколишньому природному середовищу.
У зв`язку з цим, сума завданих державі збитків внаслідок незаконної порубки дерев встановлена висновком судової інженерно-екологічної та економічної експертизи від 12.06.2018 №7506/8694 та розрахована на підставі постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу».
Подання повідомлення до правоохоронного органу щодо виявлення незаконної порубки не свідчить про вжиття необхідного комплексу заходів щодо охорони лісових насаджень від незаконних порубок, адже вищезазначені норми ЛК України передбачають обов`язок постійного лісокористувача не виключно фіксування факту незаконної порубки, а саме вжиття комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних рубок.
Оскільки у спорах про відшкодування шкоди вина відповідача презюмується, тому саме відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні шкоди.
Та обставина, що кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконною вирубкою дерев невстановленими особами, було відкрито за заявою самого ДП “Ліси України”, не спростовує вини останнього та не звільняє від відповідальності відповідача, оскільки господарське правопорушення має свої самостійні елементи, котрі визначаються нормами господарського, в тому числі, природоохоронного законодавства.
При цьому, як зазначалось вище, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольних постійному лісокористувачу ділянках лісу.
Усе вищезазначене у сукупності свідчить про наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправну бездіяльність відповідача у вигляді незабезпечення належної охорони та захисту лісових насаджень; шкоду, розмір якої підтверджено документально; причинно-наслідковий зв`язок протиправної поведінки відповідача (бездіяльністю) із завданою шкодою заподіяння збитків стало наслідком неналежного виконання відповідачем обов`язку щодо здійснення заходів з охорони лісів від незаконних рубок.
В контексті наведених вище висновків суду, відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконного вирубування на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, тому зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок допущеної ним бездіяльності щодо незабезпечення заходів з охорони лісу.
Вказане також узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду від 23.01.2025 у справі № 914/669/22.
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що наданими прокурором доказами доведено, що на відповідних ділянках (в кварталі №1 виділи №№ 3,9,10,15 Олександрівського лісництва Державного підприємства «Запорізьке лісомисливське господарство» у кварталі № 1 виділи №№ 3,9,10,15 поблизу вул. Базової, 10, міста Запоріжжя) мала місце незаконна вирубка дерев та протиправність поведінки Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” в особі Філії “Запорізьке лісове господарство”, правонаступником якої є Філія “Східний лісовий офіс” ДП “Ліси України”, внаслідок чого навколишньому природному середовищу у сфері охорони, захисту та використання лісів завдано збитків на суму 3 835 583,16 грн.
Відповідно до ч., ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі “Руїс Торіха проти Іспанії”). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
Прокурор і позивач надали належні та допустимі докази на підтвердження вказаного розміру збитків, завданих навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вирубування дерев.
Доводи відповідача суд визнав хибними.
На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст., ст. 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” (01601, місто Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 9А, код ЄДРПОУ 44768034) в особі Філії “Східний лісовий офіс” Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” (49000, м. Дніпро, вул. Космічна, буд. 35, ідентифікацій код відокремленого підрозділу 45632138) на користь держави в особі Державноі? екологічноі? інспекціі? Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (69035, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 72А, код ЄДРПОУ 43877338) збитки, завдані порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища у сфері охорони, захисту та використання лісів в сумі 3 835 583 (три мільйони вісімсот тридцять п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят три) грн 16 коп., зарахувавши кошти на розрахунковий рахунок № UA358999980333129331000008479, Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області/ТГ м. Запоріжжя/24062100 код ЄДРПОУ 37941997 код бюджетної класифікації 24062100, банк отримувача: Казначейство України.
Видати наказ.
3. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” (01601, місто Київ, вул. Шота Руставелі, буд. 9А, код ЄДРПОУ 44768034) в особі Філії “Східний лісовий офіс” Державного спеціалізованого господарського підприємства “Ліси України” (49000, м. Дніпро, вул. Космічна, буд. 35, ідентифікацій код відокремленого підрозділу 45632138) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя (вул. Дмитра Апухтіна, 29а, м. Запоріжжя, 69005, розрахунковий рахунок UA438201720343180001000000271, відкритий у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ідентифікаційний код юридичної особи 02909973, код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені у 2026 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 46026 (сорок шість тисяч двадцять шість) грн 99 коп.
Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.09.2026.

Суддя Т.А. Азізбекян