ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 липня 2026 року	Справа №160/32620/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №300 від 27.10.2025 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби з подальшим виключенням його зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що проходив військову службу за контрактом та був звільнений у запас за підпунктом «ж» пункту 3 у зв`язку з закінченням строку служби ( якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану) та був направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, при постановці на військовий облік відповідачем -1 було незаконно проведено його мобілізацію та зараховано до списків частини. Позивач зазначає, про числені порушення процедури мобілізації, відсутності проходження ВЛК та відсутність його згоди на продовження чи укладення нового контракту. З огляду на викладене вважає процедуру мобілізації незаконною та наполягає на задоволенні позовних вимог. У зв`язку з вищезазначеним звернувся з позовом до суду для захисту свого порушеного права.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №160/32620/25.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/32620/25, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи у письмовому провадженні.
08.12.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 подано відзив проти позову, в якому відповідачем позовні вимоги заперечуються в повному обсязі з огляду на наступне. За категорією по відношенню до військового обов`язку ОСОБА_1 є військовозобов`язаним. Відповідно на позивача, як на військовозобов`язаного покладається обов`язок проходження військової служби під час мобілізації. Зазначають, що частиною 5 статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацією» встановлено: не підлягають призову на військову службу під час мобілізації до досягнення 25-річного віку військовозобов`язані, які пройшли базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 10-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» чи базову військову службу. Такі особи у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їх згодою. Однак ОСОБА_1 у період з 29.08.2024 по 25.09.2025 року проходив військову службу за контрактом. 
Відстрочки від призову на військову службу на момент призову позивач не мав, заяв з відповідними підтверджуючими документами не надавав, пройшов військово – лікарську комісію за результатами якої останньому було встановлено ступінь придатності до військової служби, як придатний, військовозобов`язаний ОСОБА_1 був призваний для проходження військової служби під час мобілізації.
10.12.2025 року ОСОБА_1 подано відповідь на відзив проти позову, в якому позивач звертає увагу суду, що не досяг віку 25 років і у військовому квитку позивача наявні відомості про проходження ним у період з 02.09.2024 по 05.10.2024 підготовки БЗВП у навчальному підрозділі військової частини НОМЕР_2 . Однак, вказані відомості відповідачем проігноровано. Відповідачем не надано ані на адвокатський запит, ані до суду документ, який вказує, що позивач придатний до військової служби станом на 27.10.2025. Окремо позивач зауважує про наявність медичних документів про проходження ним стаціонарного лікування в період його мобілізації.
Позивачем подано позовну заяву (змінену), в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №2119 від 27.10.2025 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період»;
- скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №300 від 27.10.2025 в частині призначення на посаду та зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби з подальшим виключенням його зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року прийнято заяву ОСОБА_1 про зміну позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2026 року залучено до участі у справі №160/32620/25, як відповідача-2 - Військову частину НОМЕР_1 .
Цією ж ухвалою було витребувано у Військової частини НОМЕР_1 :
- Копію наказу про зарахування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 до спискив Військової частини НОМЕР_1 ;
- Інформацію чи наділена повноваженнями Військова частина НОМЕР_1 на звільнення ОСОБА_1 з військової служби.
19.05.2026 року ІНФОРМАЦІЯ_4 подано відзив проти позову, в якому відповідачем -1 позовні вимоги заперечуються в повному обсязі. Відповідач наголошує, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 у період з 29.08.2024 по 25.09.2025 рік проходив військову службу за контрактом. Отже, відносно позивача законодавчо не діє положення частини 5 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і відповідно, позивач підлягає призову на військову службу. Наголошують на тому, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не подав до Комісії з розгляду питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_6 заяву за відповідними підтверджуючими документами, про оформлення відстрочки від призову на військову службу. Про наявність будь – яких підстав про оформлення відстрочки під час постановки на військовий облік не повідомляв, будь – яких документів не надавав. Позивач свідомо відмовився від проходження військово – лікарської комісії та скарги на стан здоров`я у позивача станом на 27.10.2025 року були відсутні.
Окремо відповідачем наголошується, що чинним законодавством України не передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних, які у день призову на військову службу під час мобілізації перебували на консультації у медичному закладі.
26.05.2026 року представником позивача подано відповідь на відзив проти позову, в якому позивач звертає увагу суду, що не досяг віку 25 років і у військовому квитку позивача наявні відомості про проходження ним у період з 02.09.2024 по 05.10.2024 підготовки БЗВП у навчальному підрозділі військової частини НОМЕР_2 . Однак, вказані відомості відповідачем проігноровано. Відповідачем не надано ані на адвокатський запит, ані до суду документ, який вказує, що позивач придатний до військової служби станом на 27.10.2025. Окремо позивач зауважує про наявність медичних документів про проходження ним стаціонарного лікування в період його мобілізації.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 29.08.2024 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на 1 рік з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 25.09.2025 №106 солдат ОСОБА_1 , звільнений наказом командира 3 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_7 » Сухопутних військ Збройних Сил України від 21.09.2025 №109-РС у запас за підпунктом «ж» пункту 3 ( у зв`язку з закінченням строку служби ( якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час дії воєнного стану) ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважається, що справи та посаду здав і направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
27.10.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_8 складено акт відмови від отримання повістки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 про виклик до ТЦК для проходження медичного огляду, текст повістки про явку на 15:00 27.10.2025 року було доведено ( озвучено) громадянину ОСОБА_1 о 14:35 27.10.2025 року.
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ( з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 27.10.2025 року №2119 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» ( зі змінами), з набранням чинності Указу Президента України №65/2022 «Про загальну мобілізацію» ( зі змінами) солдата ОСОБА_1 2003р.н. призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до військової частини НОМЕР_1 . 
Згідно витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ( по стройовій частині) від 27.10.2025 №300 солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» зі змінами, призначено на посаду стрільця – санітара відділення взводу охорони, ВОС – 100915А/658А.
З 27 жовтня 2025 року зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення та вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом згідно з тарифним розрядом 4 у сумі 2730 гривень на місяць, шпк «солдат».
Підстава: іменний список ІНФОРМАЦІЯ_6 від 27.10.2025 №1/11375.
Вважаючи протиправною мобілізацію під час воєнного стану, оскільки позивач не досяг 25 річного віку та не висловив бажання продовжувати службу за контрактом, останній звернувся з цим позовом до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1, 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (строк дії воєнного стану в Україні продовжено надалі іншими Указами до сьогоднішнього дня).
Одночасно із введенням воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженого Законом України від 03.03.2022 №2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом (строк проведення загальної мобілізації продовжено надалі іншими Указами до сьогоднішнього дня).
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон №2232 .
Відповідно до частини 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно із частиною 3 статті 1 Закону №2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ст.2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Згідно із частиною 5 статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Частиною 9 статті 1 Закону № 2232-ХІІ встановлено такі категорії громадяни України:
допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;
призовники - особи, які взяті на військовий облік;
військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;
військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону № 2232-ХІІ для проходження базової військової служби направляються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі (жіночої статі - добровільно), яким до дня відправлення на базову військову службу виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку.
Зазначені громадяни України можуть один раз обрати рік проходження базової військової служби до досягнення ними 24-річного віку.
Громадяни України, які перебувають на військовому обліку призовників, у добровільному порядку можуть бути прийняті на військову службу за контрактом на умовах, передбачених частиною першою статті 20 цього Закону, та в порядку, визначеному положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до п.2 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі Порядок №560) на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування).
Згідно п. 56 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону № 2232-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації до досягнення 25-річного віку військовозобов`язані, які пройшли базову загальновійськову підготовку відповідно до статті 10-1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" чи базову військову службу. Такі особи у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їх згодою.
Частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII (у редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 за №3633-ІХ), регламентовано види військової служби:
строкова військова служба;
військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;
військова служба за контрактом осіб рядового складу;
військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;
військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;
військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 №3633-ІХ постановлено у тексті Закону №2232-XII слова "строкова військова служба" в усіх відмінках замінити словами "базова військова служба" у відповідному відмінку.
Так, відповідно до частини 6 статті 2 Закону №2232-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регламентовано наступні види військової служби:
базова військова служба;
військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;
військова служба за контрактом осіб рядового складу;
військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;
військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;
військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб офіцерського складу;
військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону №2232-XII).
В ході розгляду адміністративної справи судом встановлено, що 29.08.2024 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на 1 (один) рік.
При цьому законодавцем виокремлено лише два види служби, що дають змогу проходити військову службу під час мобілізації за згодою військовозобов`язаного - базова загальновійськова підготовка відповідно до статті 10-1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" чи базова військова служба.
Таким чином суд погоджується з доводами відповідача щодо відсутності законодавчих підстав для відстрочки від мобілізації після проходження військової служби за контрактом.
Суд також звертає увагу, що сама наявність передбачених законом обставин ще не означає автоматичного виникнення права на відстрочку. Законодавством передбачено спеціальний порядок реалізації такого права, який полягає у поданні військовозобов`язаним відповідної заяви та документів, що підтверджують наявність підстав для відстрочки, до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Лише після розгляду цих документів компетентний орган приймає рішення про надання або відмову в наданні відстрочки.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив відсутність доказів того, що до моменту призову позивач звертався до територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про надання відстрочки та документами, які підтверджують право на її отримання. Також матеріали справи не містили доказів того, що питання про надання відстрочки перебувало на розгляді відповідної комісії або що компетентним органом було прийнято рішення про її надання.
За таких обставин суд дійшов висновку, що станом на день призову територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не мав правових підстав вважати позивача особою, яка користується правом на відстрочку.
Судом також враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 1 жовтня 2024 року у справі №160/10728/23, відповідно до якої право на відстрочку має бути реалізоване самим військовозобов`язаним шляхом вчинення активних дій та оформлення його у встановленому законом порядку компетентним органом. При цьому реалізація такого права можлива лише до моменту набуття особою статусу військовослужбовця.
Крім того, суд враховує висновок Верховного Суду, сформульований у постанові від 5 лютого 2025 року у справі №160/2592/23, згідно з яким процедура призову під час мобілізації є незворотною. Навіть якщо окремі порушення процедури призову будуть встановлені, саме по собі це не відновлює становища особи, яке існувало до мобілізації.
Відтак, заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. 
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна