Справа № 521/3723/26
Провадження № 2/521/4170/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року м.Одеса 
Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді – Мазун І.А.,
за участю секретаря судового засідання – Гриневич І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про зміну встановленого судовим рішенням способу та порядку участі у спілкуванні з дитиною, - 

В С Т А Н О В И В:

До Хаджибейського районного суду м.Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про зміну встановленого судовим рішенням способу та порядку участі у спілкуванні з дитиною посилаючись на наступні обставини.
З 07 липня 2007 року по 10 липня 2023 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на теперішній час є повнолітньою, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на теперішній час є малолітнім. У зв`язку з тим, що відповідач перешкоджала позивачу у спілкуванні та вихованні дітей, позивач був вимушений звернутися до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом про встановлення способу участі батька у вихованні дітей. 
Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 03 грудня 2024 року (справа №521/27547/23) зазначений позов було задоволено частково. Визначено способи участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , шляхом встановлення систематичних зустрічей, враховуючи стан здоров`я молодшої дитини, розпорядок дня молодшої дитини, бажання старшої дитини, за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дітей: - щонеділі з 11:00 години до 21:00 години за згодою старшої дитини, щовівторка та щочетверга з 17:00 до 21:00 за згодою дітей; - святкові дні за попередньою домовленістю батьків та за згодою дітей. В іншій частині позову відмовлено, що фактично ще й обмежило рішення Органу опіки, яким було визначено порядок участі батька у вихованні дітей. Майже кожного разу при зустрічах позивача з дітьми, відповідач здійснювала перешкоди, вигадуючи безпідставні причини та намагаючись не дати можливості батьку проводити час з дітьми, через що, позивач був змушений звертатися за даними фактами до поліції. За матеріалами перевірки зазначених звернень співробітники ювенальної превенції направили малолітнього сина сторін – ОСОБА_4 , 2015 року народження, за психологічною допомогою до психолога за моделлю «Барнахус». Відповідно до висновку психолога ЦСС ОМР у Хаджибейському районі рекомендовано проходження психологічної роботи з дитиною щодо: розвитку навичок адаптації дитини до нових умов, які пов`язані з розлученням батьків; гармонізації емоційно-вольового відреагування негативних переживань; зменшення рівня тривоги та набуття свідомої самостійності дитини; відпрацювання навичок та розрізнення особистих психологічних станів. Після досягнення старшою дочкою – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - повноліття, визначений рішенням суду спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні малолітнього сина - ОСОБА_4 , 2015 року народження, не відповідає його інтересам, не враховує законних прав батька та став неможливим для виконання та потребує змін.
За таких обставин позивач, враховуючи інтереси малолітнього сина – ОСОБА_5 , 2015 року народження, просить суд змінити порядок його участі у вихованні сином, встановлений судовим рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 03 грудня 2024 року (справа №521/27547/23) шляхом визначення наступного графіку особистих зустрічей та спілкування з сином без присутності матері – ОСОБА_2 :- щосуботи з 18:00 год. до 18:00 год. неділі за місцем проживання батька з можливістю залишати сина в нічний час доби за місцем проживання батька та/або у закладах, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей;- щовівторка та щочетверга з 18:00 год. до 08:00 год. наступного дня за місцем проживання батька з можливістю залишати сина в нічний час доби за місцем проживання батька;- щорічне спільне святкування днів народження сина, та свого, тривалістю по п`ять годин у денний час доби з узгодженням конкретного проміжку часу з матір`ю дитини, за місцем проживання батька та/або у закладах, приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей;- щорічне спільне проживання та/чи відпочинок батька з сином за місцем мешкання батька з можливістю поїхати із сином на відпочинок в санаторії, туристичні та оздоровчі бази в межах України з дотриманням вимог безпеки, пов`язаних з недопущенням перебування дитини в місцях проведення воєнних дій під час літніх канікул: перша половина червня - 15 днів, перша половина серпня - 15 днів, а також протягом другої половини осінніх, зимових та весняних шкільних канікул з 11:00 год. першого дня вказаного періоду до 21:00 год. останнього дня вказаного періоду;- святкові дні, які є вихідними днями, за попередньою домовленістю батьків дитина проводить по черзі з одним із батьків;- необмеженого спілкування особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосередньо фізичного спілкування між батьком та сином. 
09 січня 2026 року позивач ОСОБА_1 звертався з заявою стосовно зміни встановленого способу та порядку участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до Служби у справах дітей Одеської міської ради. 
Листом Служби у справах дітей Одеської міської ради № 514 від 19 січня 2026 року позивачу було рекомендовано звернутися з відповідним позовом до суду.
В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Відповідач заперечувала проти задоволення позовної заяви, зазначаючи, що позивачем не наведено підстав для зміни встановленого рішенням суду способу та порядку участі у спілкуванні з дитиною.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони з 07 липня 2007 року по 10 липня 2023 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся  ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, в якому просив зобов`язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із дітьми; заборонити відповідачу негативно висловлюватися в присутності дітей про батька та налаштовувати дітей проти нього; визначити такі способи участі позивача у вихованні дітей у виді особистого спілкування: - щосуботи з 18:00 год. до 18:00 год. неділі з ночівлею за його місцем проживання;- щовівторка та щочетверга з 18:00 год. до 08:30 год. наступного дня з ночівлею за його місцем проживання та в день народження дітей з 18.00год. до 21.00год.; - святкові дні, які є вихідними днями, за попередньою домовленістю батьків діти проводять по черзі з одним з батьків; під час літніх канікул: перша половина червня - 15 днів, друга половина липня - 15 днів, перша половина серпня – 15 днів, а також протягом другої половини осінніх, зимових та весняних шкільних канікул з 11:00 год. першого дня вказаного періоду до 21:00 год. останнього дня вказаного періоду без присутності матері; необмеженого спілкування особисто засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосередньо фізичного спілкування між батьком та дітьми.
Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 03 грудня 2024 року (справа №521/27547/23) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Визначено способи участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вихованні неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , шляхом встановлення систематичних зустрічей, враховуючи стан здоров`я молодшої дитини, розпорядок дня молодшої дитини, бажання старшої дитини, за умови забезпечення батьком необхідного духовного, фізичного та морального розвитку дітей: - щонеділі з 11:00 години до 21:00 години за згодою старшої дитини, щовівторка та щочетверга з 17:00 до 21:00 за згодою дітей; - святкові дні за попередньою домовленістю батьків та за згодою дітей. В іншій частині позову відмовлено.
Сторони в судовому засіданні підтвердили, що вказане рішення було оскаржено до суду апеляційної та касаційної інстанції та залишено без змін.
Вказаним рішенням було встановлено, що молодший син сторін – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має інвалідність підгрупи «А», йому діагностовано цукровий діабет 1-го типу. Глікемічний контроль з високим ризиком. Інсулінозалежний. Дитині щонайменше чотири рази на добу потрібно робити ін`єкцію інсуліну. Також встановлено, що в силу віку дитина не може самостійно робити собі ін`єкції інсуліну, а також те, що сім`я знаходиться в жорсткому режимі харчування, зумовленому станом дитини, оскільки дозування інсуліну при цьому змінюється залежно від рівня цукру в крові, фізичного навантаження та інших факторів, таких як застуда, хвороба, стрес.
В судовому засіданні відповідач підтвердила, що двічі на рік син проходить обстеження в стаціонарі на цукровий діабет і віддавати дитину на тривалий час вона не може, оскільки йому необхідно робити ін`єкції інсуліну та дитина потребує спеціального харчування. 
Відповідно до висновку психолога ЦСС ОМР у Хаджибейському районі рекомендовано проходження психологічної роботи з дитиною щодо: розвитку навичок адаптації дитини до нових умов, які пов`язані з розлученням батьків; гармонізації емоційно-вольового відреагування негативних переживань; зменшення рівня тривоги та набуття свідомої самостійності дитини; відпрацювання навичок та розрізнення особистих психологічних станів. З мотивувальної часини вказаного висновку вбачається, що дитина любить і маму і тата. Зі слів хлопчика даної кількості зустрічей згідно встановленого графіку йому достатньо, нічого змінювати не бажає.
Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності при вихованні дитини. 
Рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам. Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. 
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства"). 
Згідно зі ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства"). 
Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. 
Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
З позовної заяви та пояснень позивача вбачається, що він не згоден з рішенням суду першої інстанції, яке набрало законної сили, яким було встановлено способи його участі у вихованні дітей. Крім того, заявляючи вимоги про зміну встановленого судовим рішенням способу та порядку участі у спілкуванні з дитиною, позивач фактично їх дублює з вимогами, які вже були предметом розгляду та за якими було винесено рішення суду. 
В судовому засіданні позивач підтвердив, що підставою для зміни встановленого судовим рішенням способу та порядку участі у спілкуванні з дитиною є досягнення повноліття донькою ОСОБА_3 .
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає достатніх підстав для зміни встановленого рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 03.12.2024р. у справі за позовом ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа – орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні способу та порядку участі позивача у спілкуванні з дитиною.
Керуючись ст. ст. 7, 141, 153, 157, 159 СК України, ст.ст. 76-78, 83, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про зміну встановленого судовим рішенням способу та порядку участі у спілкуванні з дитиною – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 16 липня 2026 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ      І.А. МАЗУН