Номер провадження: 22-з/813/203/26 
Справа № 947/26680/23
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Лозко Ю.П.,
суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Україна» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Україна»
на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2024 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку,

встановив:
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2024 року вказаний вище позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «БІІР Україна» на користь ОСОБА_1 , заборгованість по заробітній платі за квітень-червень 2020 року в розмірі 253 339,15 грн та компенсацію втрати частини заробітної плати в розмірі 16 292,25 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.
Постановою Одеського апеляційного суду від 10 березня 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «БІІР Україна» задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2024 року в оскаржуваній частині скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «БІІР Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «БІІР Україна» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за квітень – червень 2020 року у розмірі 253 339,15 гривень та компенсацію втрати частини заробітної плати у розмірі 50,94 грн. Компенсовано ТОВ «БІІР Україна» за рахунок держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 61,59 грн.
09 березня 2026 року , тобто у межах строку, встановленого ст. 141 ЦПК України, ТОВ «БІІР Україна», звернулась до суду із заявою у якій просить про розподіл понесених ним судових витрат, на професійну правничу допомогу під час апеляційного перегляду справи у розмірі 50 000 грн.
Заява обґрунтована тим, що вказані витрати є фактичними і неминучим, оскільки дії позивача ОСОБА_1 були вочевидь спрямовані на завдання шкоди підприємству позивач тривалий час систематично порушував права відповідача, а підчас розгляду справи позивач усіма можливими способами намагався затягнути розгляд справи, зловживаючи своїми процесуальними правами. Витрати на професійну правничу допомогу адвоката є повністю співмірним зі складністю цієї справи та становить менше ніж 1% від заявленої ОСОБА_1 ціни позову.
27 березня 2026 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заперечення на заяву ТОВ «БІІР Україна» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій звертає увагу на необхідність зменшення заявленої скаржником суми витрат, пропорційно до задоволених апеляційних вимог, або зменшити розмір заявлених скаржником витрат до 0 грн, ураховуючи вину відповідача у виникненні спору та зловживання процесуальними правами. 
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч.3 ст. 270 ЦПК України).
Зважаючи на те, що судом вирішується питання лише (виключно) про судові справи, тому з огляду на положення ч.3 ст. 270 ЦПК України, тому додаткове рішення ухвалюється без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю — доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає є підстави для часткового задоволення вказаних вище заяв, з огляду на таке.
Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, апеляційний суд виходить з такого.
Постановою Одеського апеляційного суду від 10 березня 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «БІІР Україна» задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2024 року в оскаржуваній частині скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «БІІР Україна» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «БІІР Україна» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за квітень – червень 2020 року у розмірі 253 339,15 гривень та компенсацію втрати частини заробітної плати у розмірі 50,94 грн. Компенсовано ТОВ «БІІР Україна» за рахунок держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 61,59 грн.
Тобто за результатами апеляційного перегляду, позовні вимоги задоволено на суму 253390,09 грн, відповідно вимоги апеляційної скарги на 6% від розміру оспорюваної суми.
Водночас апеляційним судом не вирішено питання стосовно розподілу понесених сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу, про що скаржником заявлялось у апеляційній скарзі та щодо розміру яких суду надано відповідні докази, із дотриманням визначеного ч.8 ст. 141 ЦПК України строку, колегія суддів вважає є підстави для розподілу вказаних витрат між сторонами, відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ч. 1, ч.13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Пунктом 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналізуючи обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану ТОВ «БІІР Україна» адвокатом Сердюков Б.Л. на стадії апеляційного перегляду справи, колегія суддів враховує таке.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі N 686/5757/23, провадження N 14-50цс24).
Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі N 686/5757/23, провадження N 14-50цс24.
Так, на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «БІІР Україна» надано:
1. Договір про надання правової допомоги № 21/11-22 від 21.11.2022 року, у якому ТОВ «БІІР Україна» та адвокат Сердюков Б.Л. узгодили, що розмір гонорару адвоката встановлюється сторонами у відповідних Додаткових угодах до цього Договору (п.4.2). За результатами надання правової допомоги, сторонами складається Акт, який надсулиєтсья Клінту Адвокатом за реквізитами Клієнта (п. 4.3);
2. Додаткова угода до Договору про надання правової допомоги № 21/11-22 від 21.11.2022 року, у якій сторони узгодили, що розмір гонорару Адвоката встановлюється Сторонами цією Додатковою угодою. Розмір гонорару, який Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату по справі №947/26680/23 за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «БІІР Україна», є фіксованим, і становить:
•50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень нуль копійок) - за надання правової допомоги при розгляді справи у суді першої інстанції;
•50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень нуль копійок) - за надання правової допомоги при розгляді справи у суді апеляційної інстанції;
•50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень нуль копійок) - за надання правової допомоги при розгляді справи у суді касаційної інстанції.
Розмір гонорару Адвоката є фіксованим і не залежить від кількості витраченого часу, кількості судових засідань, участі у судових засіданнях, обсягу та кількості підготовлених документів, здійснення інших необхідних дій для представництва інтересів Клієнта у судовій справі, тощо (п.2);
3. Акт до Договору про надання правової допомоги № 21/11-22 від 21.11.2022 року від 06.03.2026 року, у якому сторони узгодили, що відповідно до умов Договору про надання правової допомоги № 21/11-22 від 22.11.2022 року Адвокат надав, а Клієнт прийняв належним чином викопані послуги, виконані Адвокатом у суді апеляційної інстанції у справі № 947/26680/23 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Біір Україна».
Розмір гонорару Адвоката за даним Актом та відповідно до умов Договору про надання правової допомоги J49 21/11-22 від 22.11.2022 року і Додаткової угоди, складає 50 000 грн за надання правової допомоги нри розгляді справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не має права втручатися у ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19).
Водночас, на підставі положень п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України вказаний розмір понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно зменшити, пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.
Так, за результатами апеляційного перегляду, позовні вимоги задоволено на суму 253390,09 грн, відповідно вимоги апеляційної скарги на 6% від розміру оспорюваної суми, з урахуванням положень п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, ТОВ «БІІР Україна» розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню з 50 000 грн до 3 000 грн (50 000*6%).
При цьому щодо зауважень ТОВ «БІІР Україна» та ОСОБА_1 про зловживання один одним процесуальними правами, апеляційний суд зауважує, що у цій справі, як позивач, так і відповідач користувались визначеним ЦПК України процесуальними правами на власний розсуд подавали: заяви, скарги, клопотання та інше, що не може бути розцінено судом, як зловживання.
Отже, з урахуванням положень п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, заявлений ТОВ «БІІР Україна» розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню з 50 000 грн до 3 000 грн (50000*6%).
Керуючись ст.ст. 141, 270, 381 ЦПК України

постановив:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Україна» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІІР Україна» (ЄДРПОУ 38819672) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
Додаткова постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий         Ю.П.Лозко

Судді          О.Ю. Карташов

М.В. Назарова