ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/272/26 Справа № 711/11908/25 Категорія: ст. 124 КУпАП | Головуючий у І інстанції Комплєктова Т. О. Доповідач в апеляційній інстанції Белах А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 серпня 2026 року м. Черкаси 

Суддя Черкаського апеляційного суду Белах А.В., за участю захисника Гаркавого М.С. (в режимі відеоконференції) та правопорушника ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 та його представника адвоката Космини В.М., представника КП «ЧЕЛУАШ» Чуприни В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 17.02.2026 р., якою ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Ірдинь,
Черкаського р-ну, який має вищу освіту, од-       ружений, пенсіонер, є особою з інвалідністю        ІІІ групи, проживає        АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП та на нього накладено адмінстягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 665,6 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до постанови суду першої інстанції, 15.12.2025 р. о 12:30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Jeep Compass, р/номер НОМЕР_1 , по вул. Кобзарська - Благовісна у м. Черкаси, рухаючись по другорядній дорозі вул. Кобзарська, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг не надав перевагу у русі автомобілю Mitsubishi Outlander, р/номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі вул. Благовісна, внаслідок чого сталося зіткнення та автомобіль Jeep Compass здійснив наїзд на бордюрний камінь, виїхав на тротуар, де здійснив виїзд на дорожній знак 5.38.1, який належить КП «ЧУЛУАШ», та ліхтар зовнішнього вуличного освітлення, після чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 та на припаркований автомобіль Volkswagen Caddy, р/номер НОМЕР_3 , внаслідок ДТП транспортні засоби, ліхтар та дорожній знак отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим водій ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п. п. 16.11., 2.3. б) ПДР, вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити в зв`язку з недоведеністю складу адмінправопорушення.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки висновок суду першої інстанції про наявність у його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами.
Правопорушник зазначає, що суд першої інстанції фактично обмежився констатацією факту ДТП та настання її наслідків, однак не встановив належним чином, яке саме порушення ПДР допустив ОСОБА_1 , у чому конкретно полягали його неправомірні дії та чи перебували такі дії у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП. На переконання захисту, наявність самого факту зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження не свідчить безумовно про вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Для притягнення особи до адмінвідповідальності необхідно встановити сукупність усіх елементів складу правопорушення, у тому числі конкретне порушення правил дорожнього руху саме цією особою та причинний зв`язок між таким порушенням і наслідками.
Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було належним чином враховано його пояснення та його захисника щодо обставин ДТП. Зокрема, залишено поза належною оцінкою обставини, на які посилався ОСОБА_1 , а саме те, що водій автомобіля Mitsubishi Outlander ОСОБА_2 здійснював обгін автомобіля Газель, у зв`язку з чим виникла дорожня ситуація, яка безпосередньо передувала зіткненню. При цьому ОСОБА_2 у своїх поясненнях зазначав, що перед зіткненням не застосовував гальмування.
Зазначені обставини мають істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки стосуються механізму ДТП та можуть свідчити про відсутність причинного зв`язку між діями ОСОБА_1 та наслідками ДТП.
Крім того, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам захисту про те, що автомобіль Mitsubishi Outlander під керуванням ОСОБА_2 рухався з перевищенням встановленої швидкості в населеному пункті та здійснював обгін іншого транспортного засобу. Зазначені обставини підлягали ретельній перевірці судом, оскільки без встановлення всіх обставин механізму ДТП неможливо зробити обґрунтований висновок саме про його винуватість.
Також захисником у суді першої інстанції заявлялося клопотання про виклик та допит свідків - пасажирів автомобіля Mitsubishi Outlander, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які могли надати безпосередні пояснення щодо обставин та механізму ДТП. Проте зазначене клопотання судом фактично не було належним чином розглянуто, а відповідні свідки не були допитані.
Невжиття судом заходів для перевірки таких доказів призвело до неповного з`ясування фактичних обставин справи та позбавило сторону захисту можливості належним чином довести свою позицію. Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адмінправопорушення та чи винна особа в його вчиненні.
Таким чином, суд першої інстанції не забезпечив повного та об`єктивного дослідження доказів, не перевірив усі версії механізму ДТП, не надав належної оцінки поясненням учасників дорожньо-транспортної пригоди та не допитав осіб, на виклику яких наполягала сторона захисту.
Отже, сукупність наведених обставин свідчить про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, належними та достатніми доказами не доведена, а суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність у його діях складу адмінправопорушення.

Заслухавши доповідь судді, захисника Гаркавого М.С. та правопорушника ОСОБА_1 ,які підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити по викладеним в ній доводам, потерпілого ОСОБА_6 та його представника Космину В.М., які заперечували проти апеляційної скарги, представника КП «ЧЕЛУАШ» Чуприну В.А.,який просив залишити апеляційну скаргу на розсуд суду, вивчивши матеріали справи про адмінправопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому, він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адмінправопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адмінправопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адмінправопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адмінправопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адмінправопорушення складається відповідно до ст. ст. 254-256 КУпАП.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адмінправопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому суд повинен дати оцінку не тільки даним, що додані до протоколу про адмінправопорушення, але й доказам, які представлені особою в порядку захисту. Досліджуючи всі наявні докази суддя дає їм об`єктивну оцінку з точки зору їх достовірності та ступеню підтвердження чи спростування обставин, що характеризують діяння особи як правопорушника.
Суд, який розглядав справу, ці вимоги закону виконав в повному обсязі.
Тобто, підставою для притягнення до відповідальності за ст.124 КУпАП є не будь-яке порушення правил дорожнього руху, а саме те порушення, яке знаходиться у причинному зв`язку із настанням наслідків.
Як вбачається із змісту диспозиції ст.124 КУпАП, об`єктивна сторона складу правопорушення, передбаченого даною нормою, характеризується наступними елементами: діянням, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, яке може бути виражене як у дії так і в бездіяльності; наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; а також причинним зв`язком між наведеними діянням та наслідками.
Відповідно до п. 2.3. б) ПДР, водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до змісту п. 1.4. ПДР - кожен учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ПДР України.
Відповідно до п. 16.11. ПДР, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Суд першої інстанції правильно встановив, що 15.12.2025 р. о 12:30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Jeep Compass, р/номер НОМЕР_1 , у м. Черкаси, рухаючись по другорядній дорозі по вул. Кобзарська, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг не надав перевагу у русі автомобілю Mitsubishi Outlander, р/номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі вул. Благовісна, внаслідок чого сталося зіткнення цих транспортних засобів, автомобіль Jeep Compass здійснив наїзд на бордюрний камінь, виїхав на тротуар, де здійснив наїзд на дорожній знак 5.38.1, який належить КП «ЧУЛУАШ», та ліхтар зовнішнього вуличного освітлення, після чого здійснив наїзд на пішохода та на припаркований автомобіль Volkswagen Caddy, р/номер НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби, ліхтар та дорожній знак отримали механічні пошкодження, були завдані матеріальні збитки, чим водій ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 16.11., 2.3. б) ПДР та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адмінправопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адмінвідповідальність.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: протоколом про адмінправопорушення серії ЕПР1 №541482 від 15.12.2025 р. ( а. пр. 1); схемою місця ДТП від 15.12.2025 р. ( а. пр. 2); письмовими поясненнями ОСОБА_1 ( а. пр. 3); письмовими поясненнями потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_7 ( а. пр. 4, 5); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ( а. пр. 6, 7); відеозаписами, які були додані до матеріалів справи ( а. пр. 9).
Надаючи оцінку доводам апеляції, що саме в діях водія ОСОБА_2 є порушення ПДР, апеляційний суд звертає увагу, що ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який встановив, що саме по собі не уникнення зіткнення не може бути поставлено водію в провину, оскільки його дії могли бути вимушеними і можуть не перебувати у прямому причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками, що настали. Причинний зв`язок в автотранспортних пригодах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями ПДР й відповідними наслідками. При цьому виключається відповідальність особи, яка порушила ПДР вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка була учасником дорожнього руху або відсутність технічної можливості у водія уникнути зіткнення. Крім того, працівники УПП стосовно ОСОБА_2 протокол не складали.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, вважає їх правильними, тому що вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах нормативно-правових актів, які регулюють відповідні правовідносини, а доводи апеляції не спростовують такі висновки.
Водночас доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є підставою для скасування постанови, оскільки письмові пояснення зазначених осіб наявні в матеріалах справи та суд надав їм оцінку у сукупності з іншими доказами. При цьому апеляційний суд також дослідив письмові пояснення, схему місця ДТП, пояснення учасників ДТП та відеозапис, які у своїй сукупності підтверджують обставини вчинення ОСОБА_1 адмінправопорушення.
Посилання апелянта на те, що водій ОСОБА_2 нібито рухався з перевищенням встановленої в межах населеного пункту швидкості та здійснював обгін іншого транспортного засобу, не спростовують висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п. 16.11. ПДР. Матеріалами справи не підтверджено, що зазначені дії ОСОБА_2 перебували у причинному зв`язку з виникненням ДТП або створили для ОСОБА_1 аварійну ситуацію, яка позбавляла його технічної можливості виконати вимоги п. 16.11. ПДР.
Згідно копії висновку інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/124-26/5725-ІТ від 25.06.2026 р., яка була проведена за заявою правопорушника ОСОБА_1 , встановлено, що в діях водія автомобіля Jeep Compass, р/номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вбачаються невідповідності технічним вимогам п. п. 10.1., 16.11. та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР, які з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з подією ДТП ( а. пр. 92-101).
Підстав, передбачених законом, для виклику і допиту свідків апеляційним судом не встановлено.
Апеляційний суд дослідив відеозапис з нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксований факт складання матеріалів щодо даної ДТП та їх розташування після ДТП.
Під час апеляційного розгляду правопорушник ОСОБА_1 визнав свою вину в порушенні вимог п. 16.11. ПДР.
Апеляційний суд наголошує, що предметом судового розгляду та апеляційного перегляду є протокол про адмінправопорушення стосовно ОСОБА_1 , а тому і суд першої інстанції, і апеляційний суд не мав право вирішувати питання про відповідність закону дій чи бездіяльності інших громадян (осіб). Тому доводи апеляції про порушення ПДР іншим учасником ДТП, а саме водія ОСОБА_2 , суд залишає без розгляду. У випадку наявності в діях інших осіб ознак адміністративного чи кримінального правопорушення зацікавлені особи мають право звернутися до відповідного органу з відповідною заявою або звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що не виконання водієм ОСОБА_1 п. 16.11. ПДР призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів, та вуличної інфраструктури, яким встановлено, що водій на перехресті нерівнозначних доріг, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, але не виконав ці вимоги ПДР.
Викладені обставини повністю підтверджуються поясненнями водіїв, схемою ДТП та наявними і встановленими пошкодженнями на автомобілях та на дорожніх спорудах.
Нормами КУпАП не передбачено право потерпілого на подання позову в межах справи про адмінправопорушення, а тому представник КП «ЧЕЛУАШ» має право звернутися з таким позовом, за наявності підстав, в порядку цивільного судочинства.
На підставі наведеного вище, з урахуванням встановлених обставин справи, які підтверджені належними та допустимими доказами, що в сукупності узгоджуються між собою, апеляційний суд приходить до переконання, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адмінправопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, та підлягає притягненню до адмінвідповідальності шляхом накладення на нього адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 відсутні.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно застосував норми матеріального права та не допустив істотних порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Придніпровського райсуду м. Черкаси від 17.02.2026 р., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя     Белах А.В.