ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
02068, м. Київ, вул. Кошиця, 5-А
справа № 753/21700/25
провадження № 2/753/7754/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 січня 2026 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - позивач, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами №8431179 у розмірі 45 290,82 грн. та №73962464 у розмірі 21 580,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.10.2024 між ТОВ «ФК «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8431179, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 22 000,00 грн. строком на 352 дні, тобто до 16.10.2025, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
17.07.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №17072025, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №8431179. 
13.01.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №73962464, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 13 000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 11.02.2025, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів було укладено договір факторингу №27/03/25 відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №73962464. 
Отже, позивач зазначає, що оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до нього, останнє просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №8431179 у розмірі 45 290,82 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 16 947,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 17 963,82 грн., а також неустойки у розмірі 10 380,00 грн., та кредитним договором №73962464 у розмірі 21 580,00 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 13 000,00 грн., 390,00 грн. заборгованості за відсотками, 6 240,00 заборгованості за відсотками за понадстрокове користування кредитом, комісії за надання кредиту у розмірі 1 950,00 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 10.10.2025 дану справу визначено за суддею Каліушком Ф.А.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.10.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
За зареєстрованою адресою місця проживання відповідача, а саме: АДРЕСА_1 направлялись ухвала суду про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду без вручення.
Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка не є обов`язковою, судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка надсилається разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). За п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси, повістка надсилається за адресою зареєстрованого місця проживання.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року (справа №911/3142/19) сформував висновок, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для належного повідомлення, оскільки отримання листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (суду).
Отже, судом було здійснено усі передбачені ЦПК України дії щодо повідомлення відповідача. Однак відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не скористався своїм правом на подання відзиву, заперечень чи клопотань, а також не подав заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 29.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №8431179, за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 22 000,00 грн. строком на 352 дні, тобто до 16.10.2025. Відповідно до пп. 1.5., 1.5.1. стандартна процентна ставка становить 1%, тип процентної ставки: фіксована.
Згідно до п. 2.1 Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 . 
Згідно до п. 4.4. споживач у встановлений договором строк зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню ( у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф, передбачені розділом 6 цього Договору.
Відповідно розділу 9 договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного п.1.4. договору. Цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони товариства електронним підписом (п. 9.6. договору). 
11.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , на виконання умов розділу 7 «Порядок внесення змін та доповнень, припинення, розірвання договору» договору було укладено додаткову угоду до договору №8431179 від 11.11.2024 про надання споживчого кредиту від 29.10.2024. Відповідно до умов якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 8 000,00 грн., загальний розмір кредиту складає 30 000,00 грн., стандартна процента ставка за користування кредитом складає 1% в день. Дана додаткова угода та додаток 1 «Таблиця обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» в редакції від 11.11.2024 є невід`ємною частиною договору (пп. 1., 1.1., 1.3., 7 додаткової угоди).
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №8431179, додаток №1 до кредитного договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», паспорт споживчого кредиту, додаткова угода до договору №8431179 від 11.11.2024 про надання споживчого кредиту від 29.10.2024, додаток №1 від 11.11.2024 до договору про надання споживчого кредиту №8431179 від 29.10.2024 «Таблиця обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», які є невід`ємними частинами кредитного договору №8431179, були підписані відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразових ідентифікаторів «С2116» та «С8729».
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №8431179, заборгованість відповідача становить 45 290,82 грн., з яких 16 947,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 17 963,82 грн. - сума заборгованості за відсотками, 10 380,00 грн. - сума заборгованості за неустойкою. Крім того, з вказаного вище розрахунку вбачається що відповідач частково сплатив наявну у нього заборгованість у розмірі 29 470,00 грн.
При цьому, суд зауважує, що сума заборгованості за процентами нарахована в межах строку кредитування - 352 дні (п. 1.4. договору) та погодженої сторонами процентної ставки (п. 1.5., 1.5.1. договору та п.1.3. додаткової угоди).
17.07.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №17072025, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступило, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №8431179 від 29.10.2024, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників №1 від 17.07.2025 та витягом з реєстру боржників №1 до договору факторингу №17072025 від 17.07.2025.
Суд зазначає, що за наслідком розгляду даної справи відповідачем розрахунки заборгованості за кредитним договором № 8431179 від 29.10.2024 та додаткової угоди від 11.11.2024 не спростовано, своїх контррозрахунків суду не надано. Окрім того, будь-яких доказів того, що платіжна картка № НОМЕР_1 не належить відповідачу, останнім надано не було, як і не заявлено відповідних клопотань з процесуальних питань задля підтвердження або спростування належності йому даної картки.
Крім того, 13.01.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було підписано договір №73962464 за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 13 000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 11.02.2025. Відповідно до пп. 2.2.3., 2.2.4. стандартна процентна ставка становить 0,100%, тип процентної ставки: фіксована, комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту (1 950,00 грн.). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 . 
Згідно до розділу 10 «Відповідальність сторін, порядок вирішення спорів» у разі невиконання або неналежного виконання обов`язків за договором кредитодавець несе відповідальність згідно чинного законодавства. Кредитодавець має право нараховувати пеню в розмірі, взначеному п. 2.2. Договору з першого дня поданстрокового користування кредитом за жмень день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування». 
Відповідно п. 5.5. договір укладається сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки. На вказану позичальником в ІКС електронну пошту або номер телефону надсилається одноразовий ідентифікатор, що генерується під час проходження позичальником процедури укладання договору. Підписуючи електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором, позичальник засвідчує, що його акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується з усіма без виключення умовами оферти (пп. 5.5., 5.8., 5.11. договору). 
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №73962464, додаток №1 до кредитного договору «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», паспорт споживчого кредиту, які є невід`ємними частинами кредитного договору №73962464, були підписані відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатора «32146».
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №73962464, заборгованість відповідача становить 21 580,00 грн., з яких 13 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 390,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 6 240,00 грн. - сума заборгованості за відсотками за понадстрокове користування кредитом, 1 950,00 грн. комісія за надання кредиту.
При цьому, суд зауважує, що сума заборгованості за процентами нарахована в межах строку кредитування - 30 днів (п. 2.2.2. договору), погодженої сторонами процентної ставки (п. 2.2.3.) та комісії (п. 2.2.4.).
27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №73962464 від 13.01.2025, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників №6 від 27.05.2025 та витягом з реєстру боржників №6 до договору факторингу №27/03/25від 27.03.2025.
Суд зазначає, що за наслідком розгляду даної справи відповідачем розрахунки заборгованості за кредитним договором № 73962464 від 13.01.2025 не спростовано, своїх контррозрахунків суду не надано. Окрім того, будь-яких доказів того, що платіжна картка № НОМЕР_1 не належить відповідачу, останнім надано не було, як і не заявлено відповідних клопотань з процесуальних питань задля підтвердження або спростування належності йому даної картки.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом стст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (стст. 205, 207 ЦК України).
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом чч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За нормою ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №8431179 від 29.10.2024 та додаткова угода від 11.11.2024 до договору №8431179 про надання споживчого кредиту від 29.10.2024 та додатки до них були підписані відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовими ідентифікаторами «С2116» та «С8729».
Кредитний договір № 73962464 від 13.01.2025 були підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатору «32146».
Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. 
Варто зазначити, що без отримання електронного листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна та пароля до особистого кабінету, вищевказані кредитний договір між первісними кредиторами та відповідачем не були б укладеними.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20), від 2 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20.
За нормами чч. 3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.
За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.
Нарахування та стягнення процентів за користування позикою поза визначеними строками суперечить вказаним вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.
Суд, перевіривши доводи позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» має право на стягнення основної суми боргу за кредитним договором №8431179 від 29.10.2024 у розмірі 16 950,00 грн., з урахуванням сплаченої відповідачем частки заборгованості у розмірі 29 740, 00 грн. як то було визначено умовами договору (п. 1.3.) та додаткової угоди (п. 1.3.), а також на стягнення заборгованості за процентами в межах строку кредитування - 352 дні (п. 1.4.) у розмірі 17 963,82 грн. та за кредитним договором №73962464 від 13.01.2025 у розмірі 13 000,00 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу (п. 2.2.1.) , заборгованості за відсотками у розмірі 390,00 грн. (п. 2.2.3.) та погодженої сторонами комісії за надання кредиту у розмірі 1 950,00 грн. (п. 2.2.4.).
В частині стягнення суми заборгованості за пенею у розмірі 10 380,00 грн. за кредитним договором №8431179 та 6 240,00 грн. за кредитним договором №3962464 заявлені позовні вимоги задоволенню не пілягають, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Пеня за кредитним договором це штрафна санкція у вигляді неустойки, яка регулюється як Цивільним кодексом України (ЦК України), так і відповідними законами та нараховується у вигляді відсотків від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Разом з тим, 17.03.2022 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-1X від 15 березня 2022 р. Його положення стосується питань, зокрема кредитування. А саме, цим Законом було внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.
Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 275,54 грн.
На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 11, 13, 15, 16, 525, 526, 530, 549, 614, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, стст. 141, 274-279, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014) заборгованість за кредитним договором №8431179 від 29.10.2024 у розмірі 34 910,82 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 16 947,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 17 963,82 грн. та заборгованості за кредитним договором №73962464 у розмірі 15 340,00, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 13 000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 390,00 грн., комісії за надання кредиту у розмірі 1 950,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 275,54 грн.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ:   КАЛІУШКО Ф.А.

Дата складення та підписання повного тексту рішення 28 травня 2026 року.