Справа № 357/18770/25
Провадження № 2/375/622/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Банах-Кокус О.В.,
за участю секретаря судових засідань Киричок І.В.,
за участі:
представника позивача (поза межами суду) Сечка С.В.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування, 

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування, в якій позивач просив стягнути на свою користь із відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 55827,35 грн та витрати по сплаті судового збору.
В обгрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що 7 грудня 2024 року приблизно о 12.45 годин, в місті Києві, на вул. Кільцева дорога, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Mercedes Benz EQE 350» державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та траспорного засобу «Volkswagen Golf Plus» державний номерний знак НОМЕР_2 .
Внаслідок ДТП всі транспортні засоби отримали механічні ушкодження. 
Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 4 лютого 2025 року у справі № 752/26482/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу.
На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника транспортного засобу «Volkswagen Golf Plus» державний номерний знак НОМЕР_2 , були застраховані в ПАТ «СК «УСГ» згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-5002-23-00061 від 5 грудня 2023 року.
Власник транспортного засобу «Volkswagen Golf Plus» державний номерний знак НОМЕР_2 , звернувся до ПАТ СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 9 грудня 2024 року. Дана заява була розглянута, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі: акта огляду пошкодженого транспортного засобу від 20 грудня 2024 року, рахунку на оплату замовлення № 1871 від 17 грудяня 2024 року, страхового акта № ОСКА-1892 від 24 грудня 2024 року та розрахунку суми страхового відшкодування від 24 грудня 2024 року ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодуванн в розмірі: 122707 (сто двадцять дві тисячі сімсот сім) грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 88785 від 24 грудня 2024 року.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правовова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes Benz EQE 350» д.н.з. НОМЕР_3 була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220930776, у зв`язку з чим ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь ПАТ СК «УСГ» страхове відшкодування в розмірі 66879 (шістдесят шість тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) грн 65 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 28 січня 2025 року.
За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати ПАТ «СК «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-5002-23-00061 від 5 лютого 2023 року та сумою страхового відшкодування виплаченому за полісом № 220930776, а саме 122707,00 грн - 66879,65 грн = 55827,35 грн.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2025 року справу передано на розгляд Рокитнянського районного суду Київської області.
10 лютого 2026 року справа надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Банах-Кокус О.В.
Ухвалою судді від 19 лютого 2026 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.
2 березня 2026 року від представника позивача, через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 4 березня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 8 квітня 2026 року о 10 год 00 хв.
8 квітня 2026 року справа знята з розгляду у зв`язку з неявкою відповідача та відкладена на 13 травня 2026 року о 9 год 30 хв.
13 травня 2026 року розгляд справи відкладено на 17 червня 2026 року о 10 год 30 хв. за заявою відповідача про відкладення розгляду справи.
16 червня 2026 року відповідач через канцелярію суду подав пояснення по справі.
17 червня 2026 року протокольною ухвалою занесеною до журналу судового засідання задоволено клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи письмових пояснень по суті справи, відкладено розгляд справи для надання часу представнику позивача для ознайомлення з поясненнями відповідача.
29 червня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Сечка С.В. надійшла відповідь на відзив, в якій представник просить задовольнити позовні вимоги повністю.
16 липня 2026 року від відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення.

Стислий виклад позиції інших учасників справи
16 червня 2026 року від відповідача до суду надійшли письмові пояснення по суті справи, в яких він просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, обгрунтувавши наступним.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz EQE 350» державний номерний знак НОМЕР_4 була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №220930776, у зв`язку з чим ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь ПАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування в розмірі 66879,65 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 28 січня 2025 року. Саме тому, на думку позивача, відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток повинен відшкодувати ПАТ «СК «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-5002-23-00061 від 05.12.2023 року та сумою страхового відшкодування виплаченому за полісом №220930776, а саме: 122707,00 грн - 66879,00 грн = 55827,00 грн.
Звертає увагу на те, що за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №220930776 визначений ліміт відшкодування на суму 160000,00 грн. В той же час, страховою компанією «ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було сплачено страхове відшкодування лише у розмірі 66879,65грн.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» далі – Закон № 1961-IV).
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-д з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). 
Таким чином, ОСОБА_1 не є належним відповідачем по даній справі, адже ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатила на користь позивача лише 66879,00 грн, хоча за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №220930776 визначений ліміт відшкодування на суму 160000,00 грн.
29 червня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Сечка С.В. надійшла відповідь на відзив, в якій представник просить задовольнити позовні вимоги повністю, обгрунтувавши наступним.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність ОСОБА_1 - власника транспортного засобу «Mercedes-Benz EQE 350» державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220930776.
На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля транспортного засобу «Volkswagen Golf Plus» державний номерний знак НОМЕР_2 , були застраховані в ПАТ «СК «УСГ» згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-5002-23-00061 від 5 грудня 2023 року.
У зв`язку з чим ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь ПАТ «СК «УСГ» страхове відшкодування.
Оскільки на момент ДТП транспортний засіб «Volkswagen Golf Plus» державний номерний знак НОМЕР_2 перебував в експлуатації більше 12 років (КТЗ 2008 року випуску) то ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відповідності до приписів ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п. 7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» застосувало коефіцієнт зносу складових КТЗ (70 %), у зв`язку з чим виплата по полісу ОСЦПВВНТЗ № 220930776 становила 66879,65 грн.
У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6- 691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). 
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. 
Оскільки вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Golf Plus» державний номерний знак НОМЕР_2 пошкодженням його автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
За таких обставин відповідач, як особа відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати ПАТ «СК «УСГ» різницю між сумою страхового відшкодування сплаченого згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-5002-23-00061 від 5 грудня 2023 року та сумою страхового відшкодування виплаченому за полісом № 220930776, а саме: 122707,00 грн - 66879,65 грн = 55827,35 грн.
16 липня 2026 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшло заперечення в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, обгрунтувавши наступним.
Звертає увагу суду на постанову ВП ВС № 147/66/17 від 14 грудня 2021 року, яка наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15- ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17).
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом.

Фактичні обставини, встановлені судом та відповідні правовідносини
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.
У листопаді 2025 року ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування.
Встановлено, що 7 грудня 2024року приблизно о 12.45 годин, в м. Києві, на вул. Кільцева дорога, 1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «MercedesBenz EQE 350» державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Volkswagen Golf Plus» державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП всі транспортні засоби отримали механічні ушкодження. 
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 4 лютого 2025 року у справі № 752/26482/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу. 
На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля транспортного засобу «Volkswagen Golf Plus» державний номерний знак НОМЕР_2 , були застраховані в ПАТ «СК «УСГ» згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-5002-23-00061 від 5 грудня 2023 року.
Власник пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Golf Plus» державний номерний знак НОМЕР_2 , звернувся до ПАТ СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 9 грудня 2024 року, яку було розглянуто, а пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим власнику транспортного засобу «Volkswagen Golf Plus», було здійснено виплату страхового відшкодування на підставі: акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 20 грудня 2024 року; рахуноку на оплату по замовлення № 1871 від 17 грудня 2024 року; страхового акту № ОСКА-1892 від 24 грудня 2024 року; розрахунку суми страхового відшкодування від 24 грудня 2024 року. 
ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату останньому страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну в розмірі 122707 (сто двадцять дві тисячі сімсот сім) грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 88785 від 24 грудня 2024 року.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правовова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes Benz EQE 350» д.н.з. НОМЕР_3 була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220930776, у зв`язку з чим останнє здійнило виплату страхового відшкодування на користь ПАТ СК «УСГ» у розмірі 66879 (шістдесят шість тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) грн, 65 коп., згідно платіжної інструкції від 28 січня 2025 року.
Позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 різницю у сумі сплаченого страхового відшкодування у розмірі 55827,00 грн та суму судового збору 3028,00 грн.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до частини 1, 2 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Приписами частини 1 статті 4 ЦПК України, передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК України).
Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами частини 1 статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно із статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до частини 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно із частиною 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників
Статтею 4 Закону № 1961-IV визначено, що суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).
Відповідно до пуннку 17.1 статті 17 Закону № 1961-IV страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.
Згідно частини 22.1. статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно пункту 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК.
У постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року (справа № 523/3212/19 провадження № 61-12680св20) зазначено, що згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Отже, причинена ушкодженням автомобілю «Volkswagen Golf Plus, шкода в порядку деліктних відносин підлягала б відшкодуванню винною особою. Однак, вказаний автомобіль був застрахований за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-5002-23-00061 у ПрАТ «СК УСГ», яке і виплатило страхувальнику - страхове відшкодування у розмірі фактично заподіяного збитку - 122707,00 грн шляхом перерахунку коштів, що підтверджується платіжною інструкцією від 24 грудня 2024 року.
У зв`язку з виплатою страховиком потерпілого за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.
Особою, відповідальною замість завдавача шкоди за завдані збитки, є страховик завдавача шкоди за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, який виплачує страхове відшкодування у розмірі витрат на відновлення, обраховане за вирахуванням фізичного зносу.
Такою особою замість завдавача шкоди за завдані збитки, є страховик останньої за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - ПрАТ СК «ПЗУ Україна», яка виплачує страхове відшкодування у розмірі витрат на відновлення, проте не у повному розмірі заподіяної шкоди, відшкодованої потерпілому своєю страховою, а у відповідності до положень статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у ред. чинній на час вчинення ДТП) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно із пунктом 7.38 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.
Відповідно до пункту 7.41. Значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7.
Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення Е_З приймається рівним 0,7.
Таким чином, оскільки строк експлуатації транспортного засібу «Volkswagen Golf Plus» державний номерний знак НОМЕР_2 перебував в експлуатації більше 12 років (КТЗ 2008 року випуску) то ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відповідності до приписів статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та пункту 7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів застосувало коефіцієнт зносу складових КТЗ (70 %), у зв`язку з чим частково компенсувала страховику потерпілого страхове відшкодування упо полісу № 220930776 у розмірі 66879,65 грн.
Суд не погоджується з твердженнями відповідача, про те що ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі, адже ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило на корить позивачу лише 66879,00 грн, хоча за полісом ОСЦПВВНТЗ № 220930776 визначений ліміт відшкодування на суму 160000,00 грн.
Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відсутній обов`язок сплачувати страхову виплату у повному розмірі без врахування зносу. За таких обставин сума ліміту відповідальності страховика у 160000,00 грн правового значення не має.
Таким чином, у зв`язку з виплатою потерпілому його страховиком ПрАТ «СК УСГ» коштів страхового відшкодування, до нього (як до страховика потерпілої у ДТП особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах різниці між виплаченим потерпілому страховим відшкодуванням і виплаченою ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в порядку цивільно-правової відповідальності сумою витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством страхового відшкодування, тобто, відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.
Відповідний висновок, викладено у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року у справі № 922/1436/17 в якій зазначено, що відповідач як страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків.
Відповідальною замість завдавача шкоди особою за завдані збитки - страховиком останньої ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було сплачено страхове відшкодування у розмірі, встановленому законодавством за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з врахуванням зносу - у розмірі 66879,65 грн, замість реального розміру витрат на відновлення транспортного у розмірі 122707,00 грн. Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу. Обов`язку компенсувати такі витрати повністю, без урахування фізичного зносу, у страховика - немає.
Згідно копії платіжної інструкції від 28 січня 2025 року вбачається, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь ПАТ СК «УСГ» страхове відшкодування в розмірі 66879 (шістдесят шість тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) грн 65 коп.
Отже, заподіяна шкода була відшкодована страховою компанією винуватця не у повному обсязі.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За таких обставин, сума майнової шкоди, яка не була відшкодована страховиком винуватця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 55827,35 грн, підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
За змістом частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими та достатніми для висновку про обґрунтованість вимог позивача, враховуючи, що позивач здійснив виплату потерпілій особі страхового відшкодування та у позивача як страховика в порядку суброгації виникло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Звертаючись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.
Керуючись статтями 12,76,77,78,79,80,81,263,265 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 55827 (п`ядесят п`ять тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 35 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 судові витрати у межах сплаченого судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua
Відомості про учасників справи:
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ», адреса: 03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, будинок 32, літ. А, код ЄДРПОУ: 30859524.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 20 серпня 2026 року.

Суддя         О.В. Банах-Кокус