РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 285/2986/26
провадження у справі № 2/0285/2150/26
04 серпня 2026 року       м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді………………..........Літвин О. О.,
секретаря…………………………......Клечковської М. М.,
розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження
без повідомлення сторін
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості, –
ВСТАНОВИВ:
У травні 2026 року позивач звернувся до суду через систему «Електронний суд» з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №1589-6385 в розмірі 17614,4 грн.
Заявлені вимоги мотивовано тим, що 17.08.2025 між ним та відповідачем за допомогою веб-сайту було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії, який відповідно до вимог законодавства укладено у письмовій формі та підписано відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора. Договір разом із правилами, паспортом споживчого кредиту та іншими документами становить єдиний правочин, що містить усі істотні умови кредитування.
На виконання умов договору позивач надав відповідачу кредитні кошти, а також додаткові кредитні кошти на підставі укладеної сторонами додаткової угоди, які були перераховані на банківський рахунок відповідача через платіжну систему, чим позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі. 
Відповідач, у свою чергу, прийняв виконання, частково здійснював погашення заборгованості, однак у подальшому належним чином умови договору не виконав, кредит та проценти у встановлені строки не повернув.
Станом на 02.03.2026 утворилась заборгованість, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, нарахованими процентами, процентами річних на підставі ст.625 ЦК та комісією, у зв`язку з чим позивач просить стягнути вказану суму в судовому порядку.

Ухвалою суду від 28.05.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло.
Відзиву на позов або будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви, а також жодних заяв чи клопотань щодо розгляду справи, відповідачем не подано.
Повідомлення про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації відповідача так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, вказана інформація була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним.
Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.
Правова позиція Європейського суду з прав людини виходить із принципу належної процесуальної обачності (due diligence): сторона, яка знає або повинна знати про існування судового провадження відносно неї, зобов`язана виявляти розумну уважність до його перебігу та вживати заходів для участі в ньому.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить такого висновку.
Відповідно до ст.ст.3, 626-628 ЦК України договір є домовленістю сторін, які є вільними в його укладенні та визначенні умов.
За змістом ст.ст.1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором фінансова установа надає позичальнику кредит на визначених договором умовах, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у встановлені строки.
Договір про відкриття кредитної лінії є різновидом кредитного договору, за яким кредит надається в межах установленого ліміту.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
З матеріалів справи встановлено, що 17.08.2025 між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії №1589-6385 продукту «MiniKasa», за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит у сумі 2000 грн строком на 365 днів із зобов`язанням повернення кредиту та сплати процентів за користування. 
Проценти встановлені у двох режимах: стандартна процентна ставка визначена у розмірі 1% на день протягом перших 180 календарних днів дії договору та 0,74 % на день, починаючи зі 181-го дня дії договору і до моменту закінчення строку кредитування або повного повернення кредиту.
Одночасно умовами договору було передбачено та нараховано комісію за видачу грошових коштів в розмірі 15% від суми виданого кредиту. 
Умовами договору визначено, що базовий період становить 22 календарні дні, а позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня кожного базового періоду сплачувати обов`язковий платіж, який включає проценти за користування кредитом та інші належні платежі. У разі несвоєчасної сплати обов`язкового платежу проценти продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитом у межах строку кредитування.
Сторони також погодили, що укладений договір разом із Правилами надання кредиту становить єдиний договір, а позичальником підтверджено факт ознайомлення з його умовами, Правилами, паспортом споживчого кредиту та інформацією, передбаченою законодавством України у сфері споживчого кредитування і фінансових послуг.
Договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом оферти та її акцепту в електронній формі і, за умови підписання у порядку, визначеному законом, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.3,12).
Використання одноразового ідентифікатора прирівнює електронний договір до письмового. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.
Згідно зі ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, вважається укладеним у письмовій формі.
Додані до Договору Правила відкриття кредитної лінії та паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, містять розмір суми кредиту, процентну ставку, строк кредитування, відповідальність за порушення умов договору.
Перед укладенням договору відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування, з правилами, порядком погашення по кредиту ознайомлений.
Після укладення договору №1589-6385 сторони укладали додаткову угоду, якою продовжили строк кредиту на 365 днів з дати укладення додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування становить 452 днів (п.2.11 Додаткової угоди від 12.11.2025). Збільшилась і сума кредиту на 6400 грн. У зв`язку зі збільшенням суми кредиту сторони виклали графік платежів у новій редакції. 
Інші умови договору залишались незмінними та обов`язковими для виконання.
Відповідач здійснив дії, які чітко свідчить про його свідомий вибір щодо укладання договору. Таким чином без відповідних дій з боку відповідача укладання договору було б неможливе.
Позивач/кредитодавець свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав та 17.08.2025 надав кредит в сумі 2000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується даними квитанції про видачу кредитних коштів платіжної системи LiqPay. В подальшому відповідно до додаткової угоди на платіжну картку відповідача будо перераховано ще 6400 грн, що підтверджується даними квитанцій про видачу кредитних коштів платіжної системи LiqPay
Підстав вважати, що кошти отримано сторонньою особою внаслідок шахрайський дій, а персональні дані відповідача у ІТС кредитора були введені не відповідачем особисто, матеріали справи не містять. Зазначені у договорі реєстраційний номер облікової картки платника податків та адреса реєстрації позичальника відповідає даним, що є у справі.
Із вищенаведеного вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази укладення між ним та відповідачем кредитного договору та отриманням відповідачем кредитних коштів.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).
За змістом ст.ст.634, 638 ЦК України кредитний договір може бути укладений як договір приєднання шляхом приєднання позичальника до визначених кредитодавцем умов, а договір є укладеним у разі досягнення сторонами згоди щодо його істотних умов.
Укладення кредитних договорів в електронній формі відповідає вимогам законодавства України, а зобов`язання за таким договором є обов`язковими для виконання сторонами.
Отже, між сторонами правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та не сприймав їх, як невигідні для себе.
Спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у них, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із договору.
При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був б укладений.
Закон України «Про захист прав споживачів» покладає обов`язок на позичальника бути відповідальним та добросовісним при укладенні договору та вчиняти відповідні дії з метою повного з`ясування умов кредитування.
Відповідачем самостійно обрано пропозицію фінансової установи щодо надання коштів у кредит, свідомо погоджено її умови, підтверджено їх акцепт шляхом вчинення передбачених електронних дій та отримано грошові кошти. З огляду на це, покладення на відповідача обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання відповідає принципу відповідальності сторони за власні рішення у межах свободи договору.
У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право –  обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
Оскільки сторони у цій справі досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання договору кредиту ЦК України та уклали його, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.
Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1589-6385 від 17.08.2025 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку.
Згідно зі ст.ст.12, 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а його невиконання або неналежне виконання є порушенням зобов`язання.
З долученого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що станом на 02.03.2026 така становить 17614,40 грн, з яких: 6400 грн основний борг, 6054,40 грн залишок відсотків, 960 грн комісії та 4200 грн та залишок відсотків за ст.625 ЦК.
ОСОБА_1 до укладення договору був належним чином повідомлений про умови кредитування, розмір та порядок нарахування процентів, орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується підписаними договором і паспортом споживчого кредиту. Договором передбачено строк кредитування і процентну ставку. Відповідач мав право відмовитися від укладення договору, однак добровільно погодився з його умовами.
Доказів того, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» спонукало відповідача до укладення договору на вкрай невигідних умовах або діяло недобросовісно, матеріали справи не містять.
Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати визначаються сторонами у договорі з урахуванням умов кредитування та ринкових факторів.
Доказів на спростування презумпції правомірності укладеного договору відповідачем не було надано, не спростована правильність проведеного розрахунку, будь-яких клопотань на його спростування не заявлено, як і не було надано власного розрахунку.
За відсутності будь-яких заперечень проти позову з боку відповідача, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість заявлених вимог в частині тіла кредиту, процентів і комісії. 
Разом з тим, обов`язку відповідача сплачувати позивачу кошти на підставі ст.625 ЦК судом не встановлено, оскільки вказане прямо суперечить вимогам п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо заборони стягнення неустойки (штрафу, пені) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Верховний Суд у постанові від 21.04.2025 у справі №727/1788/23 зазначав, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної ст.625 ЦК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов?язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану.
Таким чином, відповідач в силу закону звільнений від відповідальності, передбаченої ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. 
За таких умов, суд вважає доведеною суму заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 13414,4 грн, яка складається з: 6400 грн основного боргу, 6054,40 грн залишку відсотків та 960 грн комісії.
Відтак, наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за кредитом, однак в меншому розмірі, ніж заявлено у позовній заяві. 
Доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе кредитні зобов`язання, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить висновку про часткове задоволення позову.
У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, тому пропорційно задоволених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2028 грн.
Керуючись статтями 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, – 
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), 
на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (ЄДРПОУ: 38548598, рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_2 UAH, банк: АБ «УКРГАЗБАНК», МФО: 320478 ),
заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1589-6385 від 17.08.2025 в розмірі 13414,4 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2028 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, рішення набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на нього безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня його складення.

Головуюча суддя      О. О. Літвин