печерський районний суд міста києва

Справа № 755/462/25-ц 
пр. 2-5075/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2025 року Печерський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді - Вовк С.В.,
за участю секретаря судового засідання - Ємця Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 60 756,50 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також понесені судові витрати, зокрема 1 211,20 грн судового збору та 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 червня 2024 року о 14 годині 40 хвилин у місті Києві по узвозі Дніпровському сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , автомобіля марки «Tesla», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , та автомобіля марки «Kia», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 .
Як зазначає позивач, відповідач, керуючи автомобілем марки «Volkswagen», при зміні напрямку руху не переконався у безпечності такого маневру, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Tesla», який рухався у зустрічному напрямку. Після цього автомобіль марки «Volkswagen» продовжив рух по зустрічній смузі та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Kia».
Позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Tesla», який належить на праві власності ОСОБА_3 , були завдані механічні пошкодження, а сам позивач, який керував зазначеним транспортним засобом, отримав тілесні ушкодження.
На підтвердження обставин дорожньо-транспортної пригоди позивач посилається на постанову Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року у справі № 757/29795/24-п.
Позивач вказує, що постановою суду встановлено порушення ОСОБА_2 вимог пунктів 2.3б, 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого останній допустив зіткнення з автомобілем, яким керував позивач.
Разом із тим постановою Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав ушкодження здоров`я, проходив лікування та медичні обстеження, був вимушений користуватися гіпсовою іммобілізацією та милицями, а також перебував на лікарняному.
На підтвердження зазначених обставин позивач посилається на медичні документи, відповідно до яких після дорожньо-транспортної пригоди йому було встановлено, зокрема, перелом нижньої третини правої малогомілкової кістки без зміщення.
Позивач вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача йому завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, погіршенні фізичного стану, порушенні звичного способу життя, необхідності проходження лікування та медичних обстежень, а також у душевних переживаннях, пов`язаних із наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
Визначаючи розмір моральної шкоди, позивач зазначає, що 20 000,00 грн становить компенсація за необхідність відновлення психологічного стану, 28 000,00 грн - компенсація за час вимушеного перебування на лікарняному, а також включає до загальної суми витрати на медичні обстеження, лікування та придбання медичних засобів.
Зокрема, позивач зазначає витрати на рентгенографію та консультацію ортопеда-травматолога в сумі 1 690,00 грн, МРТ - 2 600,00 грн, УЗД, ЕХО, Доплер та консультацію - 3 150,00 грн, аналізи - 3 440,00 грн, бандаж - 1 125,00 грн, кальцій - 411,50 грн, бинт - 140,00 грн та рентген - 200,00 грн.
Позивач також посилається на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС».
За твердженням позивача, страховою компанією було здійснено страхову виплату ОСОБА_3 як власнику пошкодженого транспортного засобу в розмірі 678 685,42 грн у рахунок відшкодування матеріального збитку, однак страхове відшкодування у зв`язку зі шкодою, заподіяною здоров`ю позивача, йому не виплачувалося.
19 лютого 2025 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином, разом із тим, до суду представника позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та у відсутність учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 17 червня 2024 року приблизно о 14 годині 40 хвилин у місті Києві на Дніпровському узвозі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля Tesla, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Kia, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 .
Відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року у справі № 757/29795/24-п встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Volkswagen, під час руху був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не переконався у безпеці своїх дій та, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем Tesla під керуванням ОСОБА_1 , після чого автомобіль Volkswagen зіткнувся з автомобілем Kia.
Постановою суду встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
При цьому провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Разом із тим зазначеною постановою встановлено факт вчинення ОСОБА_2 дій, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, з урахуванням встановлених постановою Печерського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2024 року обставин суд виходить із того, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок дій ОСОБА_2 .
Судом також встановлено, що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 отримав тілесне ушкодження.
Так, відповідно до консультативного висновку лікаря ортопеда-травматолога від 28 червня 2024 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: закритий перелом зовнішньої кісточки правої гомілки без зміщення, у зв`язку з чим йому рекомендовано амбулаторне лікування, гіпсову іммобілізацію та пересування за допомогою милиць.
Факт наявності перелому нижньої третини правої малогомілкової кістки без зміщення також підтверджується результатами рентгенологічного дослідження від 28 червня 2024 року.
Отже, судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесне ушкодження, яке потребувало медичної допомоги та лікування.
Разом із тим встановлення факту отримання позивачем тілесного ушкодження саме по собі не є достатньою підставою для задоволення позову у заявленому розмірі, оскільки предметом доказування у цій справі є, зокрема, характер і глибина моральних страждань позивача, їх наслідки, причинний зв`язок із діями відповідача та обґрунтованість визначеного позивачем розміру грошової компенсації моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у приниженні честі, гідності, ділової репутації фізичної або юридичної особи.
ч. 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю іншої особи, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
Таким чином, для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер та обсяг заподіяної шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправними діями та такою шкодою, а також визначити справедливий та обґрунтований розмір її грошового відшкодування.
При цьому обов`язок доведення обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, покладається саме на позивача.
Судом встановлено, що позивачем дійсно отримано тілесне ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що об`єктивно могло спричинити фізичний біль, тимчасове обмеження рухливості та певні душевні переживання.
Разом з тим сам факт отримання тілесного ушкодження не свідчить про автоматичну обґрунтованість будь-якого розміру моральної шкоди, визначеного позивачем на власний розсуд.
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди не встановлюється шляхом простого арифметичного розрахунку понесених особою витрат. Суд при його визначенні має враховувати характер правопорушення, глибину та тривалість фізичних і душевних страждань, наслідки ушкодження здоров`я та інші обставини, які мають істотне значення для справи.
Звертаючись до суду, позивач визначив загальний розмір моральної шкоди у сумі 60 756,50 грн.
При цьому із наведеного позивачем розрахунку вбачається, що до складу зазначеної суми ним включено не лише 20 000 грн, які він визначає як компенсацію за психологічне відновлення, а й 28 000 грн за період тимчасової непрацездатності, а також вартість медичних обстежень, консультацій, медичних виробів та лікарських засобів.
Так, позивачем заявлено до врахування витрати на рентгенологічне дослідження та консультацію лікаря-ортопеда у розмірі 1 690 грн, проведення МРТ у розмірі 2 600 грн, ультразвукові дослідження, ехокардіографію, доплерографію та консультацію у розмірі 3 150 грн, лабораторні дослідження у розмірі 3 440 грн, придбання ортопедичного бандажа у розмірі 1 125 грн, кальцію у розмірі 411,50 грн, бинта у розмірі 140 грн та рентгенологічного дослідження у розмірі 200 грн.
Оцінюючи наведений розрахунок, суд виходить з того, що витрати на лікування, медичні обстеження, консультації лікарів, придбання лікарських засобів та медичних виробів за своєю правовою природою є витратами, пов`язаними з відновленням здоров`я особи, тобто мають майновий характер.
Такі витрати не є моральною шкодою та не можуть бути включені до її розміру лише з тієї підстави, що вони виникли внаслідок ушкодження здоров`я.
Так само сума у розмірі 28 000 грн, визначена позивачем за період тимчасової непрацездатності, за своїм змістом стосується майнових наслідків тимчасової втрати працездатності та не є складовою моральної шкоди.
Отже, зазначені суми не можуть бути механічно додані до розміру моральної шкоди та використані як спосіб її визначення.
Суд звертає увагу, що моральна та майнова шкода є різними за своєю правовою природою видами шкоди, а тому наявність у особи витрат, пов`язаних із лікуванням та відновленням здоров`я, не означає, що розмір таких витрат є розміром моральної шкоди.
Водночас судом не встановлено належного обґрунтування того, яким саме чином позивачем визначено суму 20 000 грн як компенсацію за психологічне відновлення та якими об`єктивними даними підтверджується саме такий розмір моральної шкоди.
Разом з тим надані позивачем докази не підтверджують обґрунтованість визначеного ним розміру моральної шкоди саме у сумі 60 756,50 грн.
При цьому суд враховує характер отриманого позивачем тілесного ушкодження, тривалість лікування та пов`язані з ним фізичні незручності, однак ці обставини самі по собі не підтверджують обґрунтованість заявленої до стягнення суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, суд не може за межами заявлених позивачем вимог змінювати правову природу заявлених до стягнення сум та замість вимоги про відшкодування моральної шкоди присуджувати витрати на лікування чи інші майнові втрати, якщо відповідні вимоги про відшкодування майнової шкоди позивачем самостійно не заявлялися.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами обґрунтованість визначеного ним розміру моральної шкоди у сумі 60 756,50 грн, а наведений ним спосіб її розрахунку не відповідає правовій природі моральної шкоди.
За таких обставин позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 60 756,50 грн моральної шкоди задоволенню не підлягають.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Оскільки у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 судом відмовлено повністю, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу відсутні.
Таким чином, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, як і сплачений ним судовий збір, залишаються за позивачем.
Інших судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, судом не встановлено.
Керуючись статтями 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Вовк