ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/14531/26
(суддя Єфанова О.В.., м. Дніпро)
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.07.2026 у справі №160/14531/26 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28 червня 2026 року звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради згідно з яким, просить:
- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради у наданні публічної інформації за запитом позивача від 19.02.2026 № ГОРГМ-115;
- зобов`язати відповідача у строк, встановлений судом (не пізніше 5 робочих днів з дня набрання рішенням законної сили), надати позивачу повний перелік фізичних осіб (прізвище, ім`я, по батькові), які у 2023 році отримали бюджетні кошти за догляд на непрофесійній основі у місті Самар.
В обґрунтування позову вказує, що вважає відмову відповідача протиправною, оскільки відповідно до частини 5 статті 6 Закону України “Про доступ до публічної інформації”, інформація про використання бюджетних коштів, у тому числі прізвища, імена та по батькові фізичних осіб, які їх отримали, не може бути обмежена в доступі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2026 року у задоволені позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що відмовляючи позивачу у наданні інформації, що включає в себе персональні дані осіб з інвалідністю, які знаходяться в черзі на забезпечення пільговим автотранспортом, відповідач діяв правомірно та відповідно до чинного законодавства України.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що вважає відмову відповідача протиправною, оскільки відповідно до частини 5 статті 6 Закону України “Про доступ до публічної інформації”, інформація про використання бюджетних коштів, у тому числі прізвища, імена та по батькові фізичних осіб, які їх отримали, не може бути обмежена в доступі.
Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач просить у її задоволені відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 19.02.2026 року позивач звернувся до відповідача із запитом на публічну інформацію (вих. № ГОРГМ-115), в якому просив надати перелік фізичних осіб (прізвища, імена, по батькові), які у 2023 році отримали бюджетні кошти за догляд на непрофесійній основі у м. Самар.
Запит зареєстровано відповідачем за № 8/0/23-26 від 19.02.2026.
У відповідь на звернення Управлінням на адресу позивача було направлено листа вих.. № 39/0/22-26 від 24.02.2026 року. Даним листом заявнику повідомлялось про те, що відповідно до ст.. 21 Конституції України визначено, права і свободи людини є невідчужними та непорушними. Серед таких прав і свобод людини ч. 2 ст. 32 Конституції України наголошує на тому, що не допускається збирання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. З огляду на викладене, в Управління відсутні правові підстави для надання ОСОБА_1 переліку з прізвищами, іменами, по батькові осіб, які у 2023 році отримали бюджетні кошти за догляд на непрофесійній основі у місті Самар.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, враховуючи положення частини 1 статті 308 КАС України, згідно з якої суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.
Згідно преамбулою Закону України «Про інформацію» цей Закон регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації.
Відповідно до статей 1, 4 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.
Суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень.
Об`єктом інформаційних відносин є інформація.
Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (стаття 5 Закону № 2657-XII).
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про інформацію» право на інформацію забезпечується, зокрема, обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та медіа про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про інформацію» право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України “Про доступ до публічної інформації”.
Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про доступ до публічної інформації” публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі ст. 3 Закон України “Про доступ до публічної інформації” визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до ст. 5 Закон України “Про доступ до публічної інформації” одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.
Згідно зі статтею 12 Закон України “Про доступ до публічної інформації” суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI).
Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні розпорядників публічної інформації та відповідає хоча б одному з критеріїв визначених статтею 13 Закону №2939-VI.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закон України “Про доступ до публічної інформації” запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Статтею 19 Закону №2939-VI передбачено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про інформацію» за змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова інформація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; критична технологічна інформація; інші види інформації.
Згідно із статтею 20 Закону України “Про доступ до публічної інформації” розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.
Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Крім того, частиною другою статті 6 Закон України “Про доступ до публічної інформації” передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:
1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;
2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;
3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отримання
Відповідно до статті 23 цього Закону рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.
Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Як свідчать встановлені обставини справи, в запиті від 19.02.2026 року позивач просив Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради надати публічну інформацію про перелік фізичних осіб, які у 2023 році отримали бюджетні кошти за догляд на непрофесійній основі у місті Самар.
Відповідач листом від 24.02.2026 року надав відповідь на запит позивача від 19.02.2026 року та повідомив, що Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради, усвідомлюючи всю важливість функцій та завдань, які на нього покладено повідомляє, що немає законних підстав надати перелік з прізвищами, іменами, по батькові осіб, які у 2023 році отримали бюджетні кошти за догляд на непрофесійній основі у місті Самар.
Однак, відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України "Про державну таємницю"), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно (крім випадків, передбачених частиною другою статті 23 Закону України "Про основи національного спротиву").
Не може бути також обмежено доступ до інформації про наявність у фізичних осіб податкового боргу.
Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині.
Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.
Таким чином це правило стосується: умов отримання коштів; прізвища, ім`я та по батькові (фізичних осіб), які отримали ці кошти; обсягу отриманих коштів.
Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага керівника, заступника керівника юридичної особи публічного права, керівника, заступника керівника, члена наглядової ради державного чи комунального підприємства або державної чи комунальної організації, що має на меті одержання прибутку, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".
Отже, розпорядник інформації не може відмовити у наданні П.І.Б отримувачів та сум виплат посилаючись на конфіденційність інформації, однак доступ може бути обмежений до інших персональних даних, таких як: реєстраційний номер картки платника податків; серія та номер паспорту; адреса; конкретний стан здоров`я (діагноз) особи, за якою здійснюється догляд.
Відтак, з огляду на предмет запитуваної позивачем інформації, а саме перелік фізичних осіб, які у 2023 році отримали бюджетні кошти за догляд на непрофесійній основі у місті Самар та вказані правові приписи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо протиправності відмови Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради соціального захисту населення Самарівської міської ради у наданні позивачу інформації за запитом від 19.02.2026 та зобов`язання останнього надати позивачу повний перелік фізичних осіб, які у 2023 році отримали бюджетні кошти за догляд на непрофесійній основі у місті Самар та наявності підстав для задоволення позову. 
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення про відмову у задоволені позову при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови якою позов слід задовольнити повністю.
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, пунктом 2 статті 317, статтями 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити повністю.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 липня 2026 в адміністративній справі №160/14531/26 - скасувати так прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради у наданні публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 19.02.2026 № ГОРГМ-115.
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Новомосковської міської ради надати ОСОБА_1 повний перелік фізичних осіб, які у 2023 році отримали бюджетні кошти за догляд на непрофесійній основі у місті Самар.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 20 серпня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва