Справа № 367/9877/24
Провадження №2/367/60/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

07 липня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Мерзлого Л.В.,
за участі секретаря судових засідань Колодезної В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального провадження, в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави російської федерації, в особі міністерства юстиції російської федерації, про відшкодування моральної шкоди,-
в с т а н о в и в:
І. Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Старжинського В.В., звернулась до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з держави російська федерація, в особі міністерства юстиції російської федерації, на її користь відшкодування завданої моральної шкоди - 50 000 євро, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 18.09.2024 еквівалентно 2 306 225,00 грн (два мільйони триста шість тисяч двісті двадцять п`ять гривень). 
В обґрунтування вимог зазначає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту також - Позивач) є громадянкою України і більш ніж протягом останніх тридцяти років (до 21 листопада 2022 року) зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Місто Херсон було постійним та єдиним місцем проживання Позивача. Там були зосереджені всі її особисті, життєві та економічні інтереси. Тут проживали вона та члени її сім?ї, інші близькі родичі, сформувались сталі соціальні зв?язки (друзі, знайомі, колеги, тощо) та релігійні та культурні інтереси, знаходилось належне їй рухоме та нерухоме майно. Крім того, протягом довгих років, Позивач протягом всього життя здійснювала трудову та професійну діяльність у цьому місті. Тобто, місто Херсон протягом останніх тридцяти років було центром всіх життєвих інтересів Позивача. Крім того, просить суд врахувати поважний вік Позивача (станом на дату звернення із цим позовом Позивачу 63 роки).
Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 року розпочалася військова агресія рф проти України, внаслідок якої була анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької та Луганської областей України. Відомим також є той факт, що 24 лютого 2022 року рф здійснила широкомасштабну військову агресію проти України, що стало підставою для введення з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а тому ці обставини не підлягають доказуванню, згідно з приписами ч. 3 ст. 82 ЦПК України.
01 березня 2022 року російські військові окупували місто Херсон. Місто перебувало в російській окупації з 01 березня по 11 листопада 2022 року, що також підтверджується пунктом 11 (код - UA65100150000057191, найменування - Херсонська міська територіальна громада, дата початку окупації - 01.03.2022, дата завершення тимчасової окупації - 11.11.2022) розділу ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України» Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, який затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (Мінреінтеграції) від 22.12.2022 № 309, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004 (із змінами) (надалі - Перелік №309).
Так, у період з 24 лютого 2024 року по 21 листопада 2022 року на території Херсонської області 292 рази оголошувалась повітряна тривога. При цьому, тривога могла тривати як від кількох хвилин так і до 6 годин безперервно (відомості згідно даних, розміщених на Офіційній карті повітряних тривог України, доступно за посиланням: https://map.ukraincalarm.com/) та супроводжувалась, як загрозою, так і безпосередньо гучними вибухами та обстрілами міста військовими рф, відтак Позивач протягом вказаного періоду проживала на окупованій території та не мала об?єктивної можливості виїхати на підконтрольну державі Україна територію.
Не зважаючи на те, що в листопаді 2022 року Збройні сили України звільнили місто Херсон від військових рф, однак постійні обстріли росіянами міста Херсону, та з урахуванням вже тривалого часу проживання Позивача під окупацією, фактично унеможливили подальше проживання Позивача та її рідних, оскільки росіяни постійно обстрілюють її рідне місто, а враховуючи те, що район її проживання - Таврійський, знаходиться недалеко від берегу річки Дніпро, то він обстрілюється росіянами чи не найбільше в Херсоні. Як наслідок, в Таврійському районі тривалий час не було ні світла, ні тепла, ні газу, навіть води та їжі в деяких місцях теж не було, що фактично унеможливлювало виживання будь-якої людини в таких умовах (з урахуванням поважного віку Позивача).
У зв?язку з окупацією та постійними обстрілами міста військами російської федерації, проживання в період з 24 лютого по 21 листопада 2022 року в місті Херсон стало вкрай небезпечним для життя та здоров`я Позивача.
Під час проживання в місті Херсоні Позивач змушена була ховатись в підвалі від артобстрілів військових рф. Проживаючи в зоні проведення бойових дій до моменту евакуації з міста Херсона, вона постійно реально сприймала загрозу бути вбитою або пораненою. Пережила декілька авіаційних та артилерійських ударів, на фоні чого в неї погіршився загальний стан здоров?я та нервова система.
З огляду на наведене, ризикуючи своїм життям і здоров?ям, через регулярні обстріли та окупацію міста, будучи особою поважного віку, 21 листопада 2022 року Позивач була змушена прийняти надскладне рішення та покинути своє постійне місце проживання, задля порятунку себе та своїх близьких.
Довідкою від 19.01.2023 року №3251-5002519461 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання визначено: АДРЕСА_2 .
Відтак, з початку повномасштабного вторгнення російської федерації Позивач проживала в місті Херсон (Херсонська міська територіальна громада), яке відповідно до підпункту 8 пункту 5 розділу VIII Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), який затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25 квітня 2022 року №75, зареєстрований Міністерстві юстиції України 25 квітня 2022 р. за № 453/37789 (зі змінами, втратив чинність 27.12.2022) (далі - Перелік №75) віднесено до територій, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій та перебуває в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).
Відповідно до підпункту 1.9 пункту 1 розділу І Переліку № 309 з 11.11.2022 по 01.05.2023 Херсонська міська територіальна громада (м. Херсон) віднесена до територій можливих бойових дій, на яких ведуться (велися) бойові дії.
З 01.05.2023 м. Херсон (Херсонська міська територіальна громада), згідно з підпунктом 3.6 пункту 3 розділу І Переліку № 309, належить до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси Територій, на яких ведуться (велися) бойові дії.
З урахуванням викладеного, з початку повномасштабного вторгнення рф та дотепер, рідне місто Позивача - Херсон, яке було постійним центом життєвих інтересів останньої, є територією, на якій ведуться активні бойові дії.
Крім того, 06 червня 2023 року росіяни підірвали Каховську ГЕС, що спричинило затоплення близько 80 населених пунктів Херсонської області, в тому числі місто Херсон, однак Позивачеві навіть не відомо чи була завдана її майну шкода даною катастрофою.
Дотепер, у зв?язку із постійними обстрілами росіянами міста Херсону, Позивач не може повернутись до рідного міста, та вимушена була переїхати до міста Ірпінь, повністю змінити своє життя, фактично, будучи в поважному віці, намагатися почати жити з початку, шукати житло, фінансові ресурси для виживання, соціальні зв?язки тощо.
Щодо способу захисту прав або інтересів Позивача, передбаченого законом.
Позивач звернулась до суду з позовом до держави російської федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок збройної агресії рф на території України, враховуючи, що російська федерація відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну військову діяльність в Україні, включаючи не тільки повномасштабну збройну агресію, але і будь-яку участь своїх збройних сил у військових діях в Донецькій та Луганській областях з 2014 року. Не існує жодної розумної підстави припустити, що порушене право Позивача, за захистом якого вона звернувся до українського суду, могло би бути захищене шляхом подання позову до суду, в якому би російська федерація не користувалася судовим імунітетом, тобто до суду російської федерації.
Таким чином, звернення Позивача до українського суду є єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало би позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права.
Таким чином, російська федерація є суб?єктом, внаслідок збройної агресії якого проти України та окупації частини території України порушено низку прав та свобод громадян України, зокрема, особистих прав Позивача, та, відповідно, саме російська федерація є суб?єктом, на якого покладено обов?язок з відшкодування завданих цими діями шкоди.
Зазначає про те, що протиправні дії рф, а саме збройна агресія проти України, окупація рідного міста Позивача, постійні артилерійські обстріли, тощо є причиною виникнення ситуації, за якої Позивач понесла моральну шкоду (як під час перебування в окупації, так і після вимушеного переселення) та змушена відстоювати своє порушене відповідачем право в судовому порядку шляхом відшкодування моральної шкоди.
Щодо завданої Позивачу моральної шкоди, зазначає наступне. Позивач з 24.02.2022 по 21.11.2022 перебувала у окупованому військами рф місті Херсоні, пізніше була вимушена переселитись з території Херсонської області, оскільки там постійно велися бойові дії, та по цей час Позивач є вимушено внутрішньо переміщеною особою.
Внаслілок наведеного, Позивач зазнала та зазнає постійних моральних страждань, що супроводжується душевним болем, втратою спокою, постійним відчуттям незахищеності та розчаруванням. Моральні страждання кожного дня посилюються, так як перебуває у відчаї та розпачі, оскільки щоденно в новинах передають про обстріли, руйнування та загиблих як у місті Херсоні, так і в інших містах, і вона розуміє, що серед вбитих та поранених можуть бути її родичі та друзі. Через вказані військові події у неї значно погіршився загальний стан здоров?я, погіршився стан нервової системи. Внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації проти України, що почалась 24 лютого 2022 року, обставини постійних артобстрілів ворогом міста Херсон, запуск ракет на це місто та руйнування його інфраструктури, житлових будинків, убивство великої кількості жителів цього міста, є загальновідомими обставинами.
Такими чином, у результаті вищеописаних дій/подій під час військового вторгнення російської федерації, Позивачу було спричинено моральну шкоду, Зазначені негативні обставини викликали у позивача як громадянки України, значні душевні страждання, оскільки після початку збройної агресії російської федерації проти України, вона постійно перебуває у пригніченому стані, у неї знизився життєвий тонус і погіршилося загальне самопочуття, що негативно позначилося на стосунках з оточуючими та призвело до порушення нормальних життєвих зв?язків. Всі зазначені обставини призвели до значного погіршення її морального та фізичного стану.
Позивачем зазначає, що завдана їй моральна шкода полягає у погіршенні морально-психологічного стану, внаслідок негативного впливу наслідків військової агресії російської федерації та має такі негативні прояви: постійне відчуття страху, паніки, відчаю, наявність численних різноманітних неприємних почуттів, які спричиняють неспокій, постійні головні болі, тривогу, відсутність апетиту, наявність неприємних почуттів зі сторони серця, різке загострення чутливості, відволікання, фіксація на сторонніх подразниках, відчуття невпевненості в собі, очікування невдачі, провалу, знижений настрій, відчуття пригніченості, неспокійний сон з частими пробудженнями, часте безсоння, відчуття втоми, байдужості, розгубленості, незібраності, апатії, зниження психічного тонусу, погіршення пам?яті, уваги, нездатність зосередитися. Внаслідок збройної агресії російської федерації вона змушена була покинути власне житло та місто, в якому проживали її рідні, друзі та знайомі, а відповідно були сформовані довготривалі сталі соціальні та родинні зв?язки, налагоджений побут.
Тобто, Позивач фактично втратила центр всіх її життєвих інтересів, які вибудовувала все своє життя до того: постійне місце проживання, житло, налагоджений побут, сталі довготривалі соціальні зв?язки, безпосередній зв?язок із рідною землею, друзями та близькими.
Фактично Позивач змушена була покинути все, перенести біль втрати рідних та розпочинати життя «з нуля» в новому місці, винаймати нове житло, налагоджувати новий побут та нові соціальні зв?язки, шукати роботу, пристосовуватись до нових реалій, що вимушено виникли в її житті. У зв?язку з цим, Позивач вимушена вживати додаткових заходів для організації свого життя. Це зумовило у неї відчуття страху та безпорадності, невпевненості в майбутньому, емоційної подавленості, пригніченості та депресії, а в силу її літнього віку та стану здоров?я, ці відчуття посилюються з кожним днем. Отже, були істотно порушені права позивача, встановлені міжнародними договорами, ратифікованими Україною, Конституцією і законами України. Вказане спричинило і продовжує спричиняти їй сильні та глибокі душевні страждання.
Безумовно, ці обставини свідчать про заподіяну Позивачу внаслідок збройної агресії російської федерації моральну (немайнову) шкоду, а саме: глибоких душевних страждань у зв?язку з порушеним її цивільного права на мирне безпечне життя, на вільне володіння своїм майном, що залишилося на тимчасово окупованій територій, на недоторканість житла, на повагу до особистого життя, на свободу вибору місця проживання та вільне пересування.
При цьому, у зв?язку з постійними обстрілами міста Херсону рф, Позивач не може повернутися до рідного міста та проживає у м. Ірпінь. Таким чином всі обставини, які відбулись у результаті артилерійських обстрілів міста Херсон та підриву Каховської ГЕС під час військового вторгнення російської федерації, призвели до значного погіршення морального та фізичного стану Позивача.
Водночас, з огляду на поважний вік Позивача та об?єктивну неможливість визначення дати припинення бойових дій на її рідній землі, думка про можливе повернення Позивача в рідну домівку - все надалі стає малоймовірною, що безумовно підсилює душевний біль Позивача.
Враховуючи триваючий характер порушень прав та законних інтересів Позивача, а також зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, Позивач просить суд захистити її порушені права та інтереси шляхом стягнення компенсації за завдану моральну шкоду у виді одноразової суми, яка, на думку Позивача, покриває всі наведені порушення, що були допущені російською федерацією відносно неї.
Щодо розміру компенсації за завдану моральну шкоду, Позивач зауважує на практику Європейського суду з прав людини щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди за вимогами позивачів по аналогічним спорам, а також звертає увагу, що відповідно до інформації, що була оприлюднена на офіційному сайті Міністерства цифрової трансформації України 22.06.2022, а саме, що «кожен громадянин, який постраждав від російської агресії, може отримати компенсацію від 5000 до 30000 євро».
З урахуванням множинного характеру грубих порушень конституційних прав Позивача з боку рф, їх обсягу і тривалості, спричинених негативних наслідків матеріального та немайнового характеру, обсягу завданих душевних страждань, перенесеного стресу, побоювання за власну безпеку та безпеку своєї сім`ї, порушення нормальних та сталих життєвих зв?язків, позбавлення власного житла та речей, звичного побуту, з урахуванням вимог розумності та того, що об?єктивно неможливо встановити термін, коли Позивач зможе повернутись до рідної землі (тобто, хоча б частково поновити порушені права, що полегшило б її душевні страждання), а також поважного віку, який наразі має Позивач, вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 євро, що еквівалентно 2 306 225,00 грн (два мільйони триста шість тисяч двісті двадцять п?ять гривень 00 копійок), що за офіційним курсом НБУ на 18 вересня 2024 року - день написання позову, курс євро до гривні складає 46,1245 грн, є достатнім та справедливим.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивачка та представник позивача в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином. Представник позивача – адвокат Старжинський В.В. подав до суду письмову заяву, у якій зазначає про повне підтримання позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідно до роз`яснень Міністерство закордонних справ, у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України МЗС України 24.02.2022 нотифікувало МЗС рф про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з росією, які були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між країнами від 14.02.1992. Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в росії та росії в Україні, а також будь яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції 1961 року.
Отже, подальше отримання згоди рф на відмову від судового імунітету, а також подача будь-яких судових документів у даній категорії справ до російської сторони дипломатичними каналами унеможливлюється.
Відповідача - російську федерацію, суд повідомляв про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відзив на позов відповідач не надав.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Лещенко О.В. від 18.11.2024 прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до держави російської федерації, в особі міністерства юстиції російської федерації, про відшкодування моральної шкоди до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі за даним позовом.
В результаті повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного на підставі розпорядження керівника апарату Ірпінського міського суду Київської області від 13.01.2026 року, вказану цивільну справу передано в провадження судді Мерзлого Л.В.
Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Мерзлого Л.В. від 09.03.2026 прийнято до провадження цивільну справу №367/9877/24 за позовом ОСОБА_1 до держави російської федерації, в особі міністерства юстиції російської федерації, про відшкодування моральної шкоди. З метою виконання вимог ч.1 ст.189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. 
Ухвалою суду від 14.04.2026 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, уродженкою м. Дубосари Республіки Молдова, що підтверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області 26.03.1999. 
Згідно відомостей паспорта громадянина України, місцем реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є: АДРЕСА_3 , з 14.06.1991 року.
Відповідно до довідки від 19.01.2023 №3251-5002519461 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрвоана як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_4 .
Позивачем до позову також долучено копії медичної документації, а саме: виписні епікризи щодо стану здоров`я ОСОБА_1 ; копію трудової книжки серія НОМЕР_2 , на підтвердженя трудового стажу ОСОБА_1 та працевлаштування за місцем постійного проживання у місті Херсоні; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підтвердження належності земельної ділянки ОСОБА_1 , яка розташована в Херсонській області, Голопристанському районі, садівничому товаристві житлового типу «Родник 2012».

V. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права.
Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 року розпочалася військова агресія російської федерації проти України, внаслідок якої була анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької та Луганської областей України. 24.02.2022 року розпочалось повномасштабне вторгнення Російської Федерації на території України, у зв`язку із чим Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України», в Україні введено воєнний стан.
Зазначені обставини є загальновідомими та ніким не оспорюються, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України.
Окрім того, відповідно до статті 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності (2004), що відображає звичаєве міжнародне право, держава не має права посилатися на судовий імунітет у справах, пов`язаних із завданням шкоди здоров`ю, життю та майну, якщо така шкода повністю або частково завдана на території держави суду та якщо особа, яка завдала шкоду, у цей час перебувала на території держави суду.
Отже, судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом, а тому держава російська федерація є належним відповідачем у даній справі.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 року у справі № 760/17232/20-ц.
У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24.02.2022 року, Україна розірвала дипломатичні відносини з РФ, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства РФ в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України.
Отже, починаючи з 2014 року відсутня необхідність у направленні до посольства рф в Україні запитів щодо згоди рф бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди у зв`язку з вчиненням рф збройної агресії проти України та ігноруванням нею суверенітету та територіальної цілісності Української держави. А починаючи з 24.02.2022 року таке надсилання неможливе ще й у зв`язку із розірванням дипломатичних зносин України з російською федерацією.
З огляду на те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку з триваючою повномасштабною збройною агресією рф проти України, чим порушено її суверенітет, отримання згоди російської федерації бути відповідачем у цій справі наразі є недоречним.
До таких висновків щодо розірвання дипломатичних відносин між Україною і рф, на основі аналізу наведених вище норм права та фактичних обставин, дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 року у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21), у постанові від 08.06.2022 року у справі № 490/9551/19, а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2022 року у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20, (пункт 58).
02.03.2022 року збройну агресію РФ проти України у резолюції ES-11/1 «Агресія проти України» визнала Генеральна Асамблея ООН. Вона вимагає від російської федерації негайного припинення застосування сили проти України, утримання від погроз чи застосування сили проти будь-якої держави ООН, повного та безумовного виведення збройних сил з території України у межах її міжнародно-визнаних кордонів, а також забезпечення повного захисту цивільних осіб, включаючи гуманітарний персонал, журналістів та осіб, які перебувають у вразливому становищі, у тому числі жінок і дітей.
14.04.2022 року Верховна Рада України визнала дії, вчинені збройними силами російської федерації та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії проти України, яка розпочалася 24.02.2022 року, геноцидом Українського народу (пункт 1 Заяви Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», схваленої згідно з Постановою Верховної Ради України № 2188-IX).
27.04.2022 року Парламентська Асамблея Ради Європи ухвалила резолюцію «Наслідки продовження агресії російської федерації проти України: роль і відповідь Ради Європи» № 2433. Визнала, що агресія рф проти України є безпрецедентним актом як сама по собі, так і за її далекосяжними наслідками, бо провокує найважчу гуманітарну кризу в Європі з найбільшою кількістю жертв, наймасштабнішим внутрішнім і зовнішнім переміщенням населення з часів Другої світової війни.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 року № 326 затверджено порядок визначення шкоди та збитків, завданих внаслідок збройної агресії.
Отже, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації російською федерацією окремих територій Української держави, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на державу, що здійснює окупацію (російську федерацію), а держава Україна всіма можливими засобами сприяє відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди.
Вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН.
Звернення позивачів до українського суду слід вважати єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало б позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права (правові висновки, викладені у змісті постанов Верховного Суду: від 18 грудня 2024 року в справі № 686/29638/23 (провадження № 61-10754св24), від 11 грудня 2024 року в справі № 638/7894/23 (провадження № 61-7699св24), від 04 вересня 2024 року в справі № 201/196/23 (провадження № 61-15671св23)).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з частиною першою статті 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.
До зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія (стаття 48 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
Відповідно до частини другої статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Завдання моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Згідно з пунктом 9 частини другої статті 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої статті 23 ЦК України).
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (частина третя статті 23 ЦК України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).
Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».
Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, зокрема щодо способу та розміру компенсації (коли розмір компенсації не визначений законом).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого.
При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частина п`ята статті 12 ЦПК України).
Врахувавши конкретні обставини справи, глибину завданої позивачці моральної шкоди, характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивачка, з урахуванням приписів розумності і справедливості, тривалості моральних страждань, а також врахувавши характер та тривалість порушення, яке продовжувало існувати на час розгляду справи, наслідки такого порушення для позивачки, яка внаслідок збройної агресії російської федерації проти України вимушено переселилась з постійного місця проживання, а також проживала тривалий час в окупації, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків, суд дійшов обґрунтованого висновку, що визначений розмір моральної шкоди є достатнім для відшкодування завданої моральної шкоди, а тому дійшов висновку про задоволення позовну в повному обсязі.
Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як визначено у частинах першій, другій статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналізуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодуванняморальної шкоди у розмірі 50 000 (п?ятдесят тисяч) євро, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на станом на 18.09.2024 року еквівалентно 2 306 225,00 грн (два мільйони триста шість тисяч двісті двадцять п?ять гривень 00 копійок), є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.
У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
З огляду на викладені норми чинного законодавства, та враховуючи ті обставини, що позивачка звільнена від сплати судового збору, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 16 640, 00 грн.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 106, 133-141, 158, 206, 259, 263-265, 273, 280-283, 353, 354, 355, суд,-
в и р і ш и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до держави російської федерації, в особі міністерства юстиції російської федерації, про відшкодування моральної шкоди,– задовольнити.
Стягнути з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації та проживання як ВПО: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду у розмірі 50 000 (п?ятдесят тисяч) євро, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 18.09.2024 року еквівалентно 2 306 225,00 грн (два мільйони триста шість тисяч двісті двадцять п?ять гривень 00 копійок).
Стягнути з держави російська федерація на користь держави судовий збір у розмірі 16 640,00 гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано.
Рішення складено та підписано 07.07.2026.
Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації та проживання як ВПО: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 )
Відповідач: держава російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації (вулиця Житня, будинок 14, місто Москва, 119991).

Суддя:        Л.В. Мерзлий