Справа № 728/741/26
Провадження № 2/577/1587/26  

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

01 липня 2026 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області 

в складі:
головуючого судді Рідзевської І.О.,
з участю секретаря судового засідання Олійник В.П.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :
ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та уточнивши його прохає стягнути з відповідача заборгованість за договором про кредитним договором в розмірі 85270,50 грн. 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.08.2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №987091584 за умовами якого відповідачу був наданий кредит на суму 6050,00 грн. шляхом перерахування через банк-провайдер. Проте в подальшому відповідач збільшив суму кредиту у зв`язку з чим загальна сума кредиту становить 17500,00 грн. на строк 1857 днів, із сплатою процентів 766,50% річних. Свої зобов`язання за вказаним договором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало, зарахувавши грошові кошти на банківський рахунок відповідача. За умовами кредитного договору відповідач брав на себе зобов`язання повернути кредит в обумовлений термін та сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісії. Свої зобов`язання відповідач не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 85270,50 грн. з яких: 17500,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 67770,50 грн. - заборгованість по відсотках. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» був укладений Договір факторингу №28/1118-01, у відповідності до умов яких ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаним у Реєстрі боржників. У подальшому до Договору факторингу укладались Додаткові угоди щодо продовження терміну дії договору факторингу. 10.10.2024 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 10/1024-01 у відповідності до умов яких ТОВ «Таліон плюс» передало ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, вказаним у Реєстрі боржників. 15.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу №15/07/25-Е, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передає ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Зауважує, що відповідно до Реєстру прав вимоги до Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 87958,50 грн. У добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не погашена, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Ейс» змушене звернутися з позовом до суду.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 13 травня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 15 травня 2026 року клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» задоволено частково та витребувано докази у справі.
Від відповідача надійшов відзив, в якому прохає відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б засвідчували факт набуття ТОВ «Таліон Плюс» прав вимоги за кредитним договором № 987091584 від 24.08.2023 року та не погоджуючись з розміром заборгованості.
11 червня 2026 року позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог.
11 червня 2026 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» посилається на обґрунтованість заявлених вимог та підтвердження права вимоги до відповідача за кредитним договором № 987091584 від 24.08.2023 року.
Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» в судове засідання не з`явився. У своїй позовній заяві ТОВ «ФК «Ейс» зазначило про розгляд справи без участі його представника, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. (а.с. 7).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав відзив в якому прохає відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б засвідчували факт набуття ТОВ «Таліон Плюс» прав вимоги за кредитним договором № 987091584 від 24.08.2023 року (а.с. 154-158)
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку.
Судом встановлено, що 24.08.2023 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 987091584, відповідно до якого, загальна сума кредиту становить – 17500,00 грн, строк дії кредиту - 1857 днів.
Пунктом 11.1 договору визначено, що строк дії договору обчислюється із моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання , що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.
Пунктом 8.3.1. договору передбачено, що за період від дати видачі кредиту до 31.08.2023 року (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 584 % річних, що становить 1,60% від суми кредиту за кожний день користування ним (дисконтна процентна ставка).
Відповідно до пункту 8.3.2. договору, на умовах, викладених у пункті 3.2 договору, за період з наступного дня після 31.08.2023 року проценти нараховуються за процентною ставкою 582,31 % річних, що становить 1,6% в день від суми кредиту за час користування ним (індивідуальна процентна ставка).
Відповідно до пункту 8.4 договору, після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087 % річних, що на день укладання договору становить 2,98 % на день.
Пунктом 9.1.1.7 договору визначено, що у разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав , в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення договору. При цьому договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту позичальника.
Згідно пункту 4.10.7 договору, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та ЗУ «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами.
За частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.
Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Згідно з вимогами статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням частини 2 статті 516 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.
Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора BSME-9323, який, відповідно до довідки про ідентифікацію, був надісланий 24.08.2023 року о 2:20:03 год на мобільний номер телефону НОМЕР_1 та введений позичальником 24.08.2023 року о 2:21:13 год. (а.с.69-78,95)
Згідно заявки на отримання коштів у кредит від 24.08.2023 року, фінансовим номером телефону ОСОБА_1 є - НОМЕР_1 .(а.с.87)
Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Відповідно до листа АТ «УніверсалБанк» на ім`я ОСОБА_1 було відкрито рахунок у банку, та видано платіжні картки, зокрема, № НОМЕР_2 . В період з 24.08.2023 року по 29.08.2023 року на вказану картку було здійснено зарахування коштів у загальному розмірі 17500,00 грн.(а.с.125)
Відповідно до копії платіжних доручень від 24.08.2023 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було здійснено переказ коштів на загальну суму 17500,00 грн на рахунок № 4441-11ХХ-ХХХХ-4173, отримувач ОСОБА_1 , призначення платежу: переказ коштів згідно договору №987091584 від 24.08.2023 року, ОСОБА_2 , код НОМЕР_3 , для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_4 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer.(а.с.105)
Вбачається, що номер платіжної картки НОМЕР_4 було особисто зазначено позичальником ОСОБА_1 у заявці на отримання коштів, при укладенні договору кредиту від 24.08.2023 року (а.с.87).
Відповідачем не було подано до суду заперечень стосовно того, що позивачем не доведено переходу права грошової вимоги за кредитним договором № 987091584 від 24.08.2023 року.
28.11.2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого, та з урахування додаткових угод укладених між Товариствами, до ТОВ " Таліон Плюс " перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 987091584 від 24.08.2023 року. (а.с.18-29).
10.10.2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу №10/1024-01, відповідно до умов якого до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 987091584 від 24.08.2023 року (а.с.30-37).
15.07.2025 року між ТОВ "ФК "Ейс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу №15/07/25-Е, відповідно до умов якого до ТОВ "ФК "Ейс" перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 987091584 від 24.08.2023 року (а.с.44-49)
Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.
Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Верховний Суд у постанові від 07 січня 2026 року у справі №727/2790/25 виклав такі висновки: допускається відступлення за договором факторингу наявної вимоги та майбутньої вимоги. При цьому для розмежування прав грошової вимоги, що може відступатися на підставі договору факторингу, обрано різні критерії. Зокрема, для: (а) наявної вимоги - це строк платежу; (б) майбутньої вимоги - це момент виникнення.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало право вимоги за кредитним договором ТОВ «Таліон плюс», ТОВ «Таліон плюс» передало право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» передало право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЕЙС», яке звернулось до суду з вимогою про стягнення з відповідача коштів за кредитним договором, укладеним між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а тому право вимоги за даним спірним договором обґрунтовано належить позивачу та підтверджене належними доказами, отже посилання відповідача на відсутність права грошової вимоги за кредитним договором не заслуговує на увагу.
Такий висновок узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, висловленими у своїх постановах щодо належних доказів, які засвідчують факт набуття прав вимоги за кредитним договором, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20.
Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» або ТОВ «Таліон Плюс» чи ТОВ «ФК Онлайн Фінанс», або ж сплата такої позивачу після укладання договору факторингу.
Таким чином, у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «Ейс» за кредитним договором № 987091584 від 24.08.2023 року.
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги.
Відповідно до статті 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість 85270,50 грн, з яких:17500,00 грн – прострочене тіло кредиту, 67770,50 грн – прострочені відсотки. (а.с.145)
Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.
Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності до статті 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені статей 624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору.
Згідно статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідачем, всупереч положенню частини 1 статті 81 ЦПК України, не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору, у передбачені договором строки кредит ним не погашений.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 85 2270,50 грн.
Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 662 грн 40 коп .
Позивачем заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, акт від 29.12.2025 (а.с. 24).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На переконання суду витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. заявлені позивачем не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи і безумовно є занадто завищеними. А тому, на переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. будуть відповідати зазначеним вимогам. 
Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
Суд вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, який, на переконання суду, не є співмірним із наданими адвокатом послугами, та суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на оплату послуг адвоката, пов`язані із складанням, поданням до суду цивільного позову в розмірі 2000,00 грн.
Саме такий розмір відповідатиме критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати за сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2662,40 грн., який банк просить стягнути з відповідача на свою користь.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 280, 263-265, 282 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 530, 610, 612, 629, 1050, 1054, 1048 ЦК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Ейс» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №987091584 від 24.08.2023 року в розмірі 85270 (вісімдесят п`ять тисяч) грн. 50 коп., понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
позивач: Товариство обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Ейс», юридична адреса м. Київ, вул. Юрія Поправки, код ЄДРПОУ 42986956.
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 . 

Суддя Рідзевська І.  О.