ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5937/26 Справа № 208/14894/25 | | Суддя у 1-й інстанції - Савранський Т. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.

Категорія 81 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,
суддів - Городничої В.С., Макарова М.О.,
при секретарі - Карпенко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Заводського районного суду міста Кам`янського від 26 лютого 2026 року про залишення заяви без розгляду, у складі судді Савранського Т.А.
у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу Заводського районного суду міста Кам`янського у цивільній справі № 208/14894/25 виданого за заявою Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід», - 

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського від 26 лютого 2026 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто без розгляду.
Ухвала суду першої інстанції мотивована відсутністю підстав для скасування судового наказу, оскільки подана заява не відповідає положенням статті 170 ЦПК України.
Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно повернув без розгляду заяву про скасування судового наказу, оскільки подана заява відповідає вимогам закону, крім того, вона сплачує за споживання водопостачання та водовідведення відповідно до встановленого лічильника, проте не погоджується з нарахованими сумами боргу. 
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Цим вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає за таких підстав.
Повертаючи без розгляду заяву про скасування судового наказу, суд першої інстанції виходив із наявності правових підстав для застосування положень ч.6 ст.170 ЦПК України.
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на таке.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Тому судовий наказ відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.
Тобто наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках на підставі поданої заяви особою, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника, але на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, що є особливою формою судового рішення.
В частині 1 ст. 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно п. 3 ч. 1 цієї статті судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
За наведеного та враховуючи спрощений вид наказного судового провадження, до форми та змісту заяви про видачу судового наказу (ст. 163 ЦПК України), як і до заяви про скасування судового наказу (ст. 170 ЦПК України) пред`являються відповідні вимоги, не дотримання яких тягне за собою повернення такої заяви без розгляду.
Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі. Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.
Заява підписується боржником або його представником.
До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 ЦПК України суддя постановляє ухвалу про повернення заяви про скасування судового наказу в єдиному випадку - у разі якщо подано неналежно оформлену заяву про скасування судового наказу.
Водночас, за змістом ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.
З огляду на зазначені норми права, у випадку належним чином оформленої заяви про скасування судового наказу з дотриманням строку подання такої заяви, суд вправі тільки скасувати судовий наказ, а стягувач вправі звернутись з тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. Тобто, відсутність можливості апеляційного оскарження судового наказу обумовлена процедурою скасування судового наказу.
Таким чином, законодавець розширивши коло предметів вимог, за якими можна видати судовий наказ, виключивши можливість апеляційного оскарження судових наказів та за наявності нової процедури оскарження судових наказів, яка не передбачає залишення заяви про скасування судового наказу без задоволення, виходив із того, що у випадку незгоди боржника з судовим наказом, такі вимоги стягувача не можна вважати безспірними і повинні розглядатись за процедурою спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим судовий наказ повинен бути скасований.
Як вбачається з матеріалів справи, 08 грудня 2025 року Заводським районним судом міста Кам`янського видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП ДОР «Аульський водовід» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у розмірі 15473,22 грн., суму пені у розмірі 851,81 грн., а також судовий збір, сплачений стягувачем, у розмірі 302,80 грн.
Під час розгляду поданої заяви, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що заява про скасування судового наказу містить посилання щодо необґрунтованості вимог стягувача, в ній зазначено, що вимоги КП ДОР «Аульський водовід» є необґрунтованими та заявник не погоджується розрахунком стягнутої заборгованості. При цьому ЦПК України не передбачає обов`язку боржника підтверджувати зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача. Питання щодо законності нарахування та стягнення з боржника такої заборгованості повинні бути перевірені судом під час розгляду справи в позовному провадженні.
Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, оскільки у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування у даному випадку положення ч.6 ст.170 ЦПК України, а тому апеляційна скарга є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню. 
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З огляду на викладене, наявні підстави для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  -задовольнити частково.
Ухвалу Заводського районного суду міста Кам`янського від 26 лютого 2026 року -скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 14 липня 2026 року
Повний текст судового рішення складено 23 липня 2026 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

М.О. Макаров