ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2026 р. Справа№ 925/1807/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Кравчука Г.А. 
суддів: Михальської Ю.Б. 
Коробенка Г.П. 
при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л. 
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 08.07.2026
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури
на рішення  Господарського суду Черкаської області від 08.01.2025 (повний текст складено 14.01.2025)
у справі № 925/1807/23 (суддя Скиба Г.М. )
за позовом Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави
до 1.  Червонослобідської сільської ради ,
2. Товариства з обмеженою відповідальністю " СББ-Груп "
про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконними скасування рішення, визнання недійсним договору, зобов`язання повернути земельну ділянку,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог.
У грудні 2023 року Заступник керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави (далі - прокурор, позивач) звернувся до Господарського суду Черкаської області з вимогами до Червонослобідської сільської ради (далі - Сільська рада , відповідач-1) і Товариства з обмеженою відповідальністю " СББ-Груп " (далі - ТОВ " СББ-Груп ", Товариство, відповідач-2) про усунення перешкод Червонослобідській територіальній громаді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176 площею 0,5827 га (далі - спірна земельна ділянка) шляхом:
- визнання незаконним та скасування рішення Сільської ради від 22.12.2022 №26-61/VIII "Про затвердження проєкту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду товариству з обмеженою відповідальністю " СББ-ГРУП " с. Червона Слобода";
- визнання недійним Договору оренди землі від 23.12.2022, укладеного між Товариством і Сільською радою, який зареєстрований 29.12.2022 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №48907398;
- зобов`язання Товариства повернути на користь Червонослобідської територіальної громади спірну земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог, посилаючись на відомості досудового розслідування кримінального провадження №42023252010000009, вказує на незаконну державну реєстрацію за Товариством права власності на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 329,1 кв.м. За твердженням прокурора, відповідна незаконна державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, в подальшому, призвела до протиправного заволодіння Товариством у позаконкурентний спосіб спірною земельною ділянкою. 
Мотивуючи наявність підстав для представництва інтересів держави в особі територіальної громади, прокурор наполягав на тому, що Червонослобідська сільська рада при здійсненні власних функцій у земельних відносинах всупереч інтересам територіальної громади прийняла незаконне рішення щодо розпорядження землею, порушивши встановлений порядок, внаслідок чого спірна земельна ділянка комунальної власності була передана в оренду в обхід процедури земельних торгів та у подальшому сільська рада не вчинила дій для виправлення допущеного порушення, у зв`язку з чим вона виступає відповідачем за даним позовом. Водночас, правовідносини, пов`язані з розпорядженням та використанням земель державної та комунальної власності, становлять суспільний інтерес, а незаконність рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка комунальної власності передана у користування суб`єкту господарювання, такому суспільному інтересу не відповідає.  
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 08.01.2025 у справі № 925/1807/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції дійшов таких висновків:
-прокурор недостатньо обґрунтував своє право на звернення до суду з даним позовом і використав неналежний спосіб захисту та відновлення порушення публічного права, яке не доведено та не узгоджується з положеннями статей 16, 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України);
-прокурор порушив принцип рівності процесуальних можливостей сторін у судочинстві, який вимагає справедливого балансу між сторонами у справі, підмінивши собою позивача у спірних правовідносинах, незважаючи на існування спеціального органу з контролю за використанням земель - Управління з контролю за використанням та охороною земель , що діє у складі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області ; 
-між відповідачами наявні сталі суспільні та договірні відносини оплатного використання земель комунальної власності на підставі волевиявлення колегіального органу місцевого самоврядування - Червонослобідської сільської ради ;
-прокурором не доведено: - підстави втручання в господарські та суспільні відносин відповідачів; - порушення інтересу орендодавця у спірних відносинах, що є прямим порушенням приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру", пункту 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України); - неправомірність дій Червонослобідської сільської ради при реєстрації спірної ділянки, при передачі її у користування під об`єктами нерухомості відповідачу-2, неправомірність набуття відповідачем-2 у власність об`єктів нерухомості на спірній земельній ділянці комунальної власності та неправомірність використання відповідачами спірної земельної ділянки під об`єктами нерухомості, що належать ТОВ " СББ-Груп ";
- прокурор просить вилучити у одного відповідача (ТОВ " СББ-Груп ") і повернути іншому відповідачеві ( Червонослобідській сільській раді ) земельну ділянку комунальної власності з користування, про що остання не просить; 
- задоволення заявлених прокурором позовних вимог не призведе до відновлення прав об`єднаної Червонослобідської громади села (про що вони не заявляли і заяви прокурора про порушення прав громадян чи громади відсутні), а породить правову невизначеність у спірних правовідносинах. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Заступник керівника Черкаської обласної прокуратури 03.02.2025 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 08.01.2025 у справі № 925/1807/23 скасувати та ухвалити нове про задоволення позову; судовий збір за подачу позову, заяви про забезпечення позову та апеляційних скарг стягнути з відповідачів на користь Черкаської обласної прокуратури .
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначив, що рішення суду першої інстанції постановлено при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права (статей 13, 14, 41 Конституції України, статей 1, 116, 118, 120, 124, 125, 126, 134, 135, 152 ЗК України, статей 328, 391 ЦК України, статей 18, 20, 24, 26, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статті 23 Закону України "Про прокуратуру", частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"), з порушенням норм процесуального права (статей 2, 53, 86, 236 ГПК України), що призвело до помилкових висновків суду про неправомірність звернення прокурора до суду з позовом у статусі самостійного позивача, правомірності набуття відповідачем права власності на об`єкт нерухомості, відсутності порушень вимог земельного законодавства при передачі у користування земельної ділянки комунальної власності на позаконкурсних засадах, а тому відповідно до вимог статті 277 ГПК України воно підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову. 
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті. 
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2025 справу № 925/1807/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Тищенко О.В. , Тарасенко К.В .
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на рішення Господарського Черкаської області від 08.01.2025 у справі № 925/1807/23, розгляд справи призначено на 11.03.2025 о 13 год 45 хв, запропоновано учасникам справи вчинити певні процесуальні дії у встановлені апеляційним господарським судом строки, витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 910/1807/23. 
10.02.2025 матеріали справи № 910/1807/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду .
За результатами судового засідання колегією суддів постановлено ухвалу від 11.03.2025 про відкладення розгляду апеляційної скарги прокурора на рішення суду першої інстанції у даній справі на 08.04.2025 о 15 год 20 хв, з огляду на відсутність в матеріалах справи відомостей щодо належного повідомлення ТОВ " СББ-Груп " про дату, час і місце судового засідання. 
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з відрядженням судді Тарасенко К.В .
Згідно з Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025 апеляційну скаргу прокурора на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.01.2025 у справі № 925/1807/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. , суддів Тищенко О.В. , Коробенка Г.П .
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2025 новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу прокурора на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.01.2025 у справі № 925/1807/23, розгляд справи призначено на 06.05.2025 о 13 год 00 хв. 
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 призначено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у відпустці.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2025 апеляційну скаргу прокурора на рішення суду першої інстанції у даній справі передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. , суддів Хрипуна О.О. , Коробенка Г.П .
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 зазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу прокурора на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.01.2025 у справі № 925/1807/23, розгляд справи призначено на 12.06.2025 о 10 год 00 хв. 
Однак, у зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. у відпустці з 09.06.2025 по 22.06.2025 включно, судове засідання у призначений час не відбулось.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 розгляд апеляційної скарги прокурора на рішення суду першої інстанції у даній справі призначено на 29.07.2025 о 14 год 00 хв.
У судовому засіданні, що відбулося 29.07.2025, колегією суддів апеляційного господарського суду оголошено перерву у справі № 925/1807/23 до 15 год 00 хв 23.09.2025, про що постановлено відповідну ухвалу.
Однак, у зв`язку з відрядженням судді Хрипуна О.О. , судове засідання у призначений час не відбулось.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 розгляд апеляційної скарги прокурора на рішення суду першої інстанції від 08.01.2025 у даній справі призначено на 04.11.2025 о 14 год 00 хв.
У судовому засіданні 04.11.2025 колегією суддів апеляційного господарського суду оголошено перерву у справі № 925/1807/23 до 13 год 40 хв 04.12.2025, про що повідомлено учасників справи. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 повернуто ТОВ " СББ-Груп " без розгляду заяву його представника адвоката Бойка А.С. про розгляд справи в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні, що відбулося 04.12.2025, винесено ухвалу, відповідно до якої колегією суддів розгляд справи відкладено на 05.02.2026 об 11 год 20 хв, у зв`язку з тим, що не вдалося здійснити технічну фіксацію судового засідання, оскільки було зафіксовано збій в роботі підсистеми відеоконференцзв`язку, що підтверджено актом Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2025. 
У судовому засіданні 05.02.2026 колегією суддів апеляційного господарського суду оголошено перерву у справі № 925/1807/23 до 09 год 40 хв 12.02.2026, про що постановлено відповідну ухвалу. 
Однак, у зв`язку з участю судді Хрипуна О.О. у засіданні та нараді у Верховному Суді з 12.02.2026 по 13.02.2026 включно, судове засідання у призначений час не відбулось.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 розгляд апеляційної скарги прокурора на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.01.2025 у справі № 925/1807/23 призначено на 10.03.2026 о 15 год 40 хв.
Проте, у зв`язку з участю головуючого судді Кравчука Г.А. у черговому з`їзді суддів України з 10.03.2026 по 11.03.2026, судове засідання у призначений час не відбулось.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2026 розгляд апеляційної скарги прокурора на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.01.2025 у справі № 925/1807/23 призначено на 02.04.2026 о 10 год 10 хв. 
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2026 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Хрипуна О.О. з 31.03.2026.
Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2026 апеляційну скаргу прокурора на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.01.2025 у справі № 925/1807/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кравчука Г.А. , суддів Коробенка Г.П. , Михальської Ю.Б .
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2026 зазначеною колегією суддів прийнято до свого провадження апеляційну скаргу прокурора на рішення суду першої інстанції у даній справі, розгляд справи призначено на 22.04.2026 о 15 год 00 хв. 
У судовому засіданні 22.04.2026 колегією суддів апеляційного господарського суду оголошено перерву у справі № 925/1807/23 до 16 год 00 хв 14.05.2026, про що постановлено відповідну ухвалу. 
У даній справі у судовому засіданні 14.05.2026 колегією суддів оголошено перерву до 15 год 20 хв 08.07.2026, про що повідомлено учасників справи.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.05.2026 задоволено клопотання представника ТОВ " СББ-Груп " адвоката Бойка А.С. про участь у судовому засіданні, яке призначене на 08.07.2026 о 15 год 20 хв, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.   
Позиції інших учасників справи.
20.02.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Обґрунтовуючи заперечення проти вимог прокурора, відповідач-1 вказує на необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги, оскільки:
-прокурор не визначив позивача у спірних правовідносинах, протиправно перебравши на себе повноваження державного органу з контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності - Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області ;
-без повного та всебічного з`ясування всіх обставин та вивчення всіх документів, прокуратурою було визначено передачу земельної ділянки у користування незаконною;
- прокурором не спростовано висновків суду першої інстанції щодо недоведеності підстав втручання прокурором у господарські та суспільні відносини відповідачів;
-доводи прокурора, викладені як в позові, так і в апеляційній скарзі, базуються на матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №42023252010000009, по якому відсутній вирок, що виключає дотримання повноти та об`єктивності під час розгляду справи;
-на час звернення у 2021 році до сільської ради у відповідача-2 були всі визначені законодавством необхідні документи для отримання ним спірної земельної ділянки у користування;
-на правомірність дій органу місцевого самоврядування під час надання спірної земельної ділянки в користування відповідачу-2 також вказує і відсутність заперечень/претензій з боку повноважного державного контролюючого органу чф - ГУ Держгеокадасту у Черкаській області ;
- зі змісту оскаржуваного рішення убачається, що відсутність у відповідача-2 заборгованості з орендної плати за користування спірною земельною ділянкою не слугувало єдиною підставою для висновку суду першої інстанції щодо відсутності порушень вимог земельного законодавства при передачі відповідачем-1 цієї ділянки у користування відповідачу-2. 
Отже, на думку відповідача-1, оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене у відповідності до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Водночас, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 повідомив, що відповідно до постанови Верховної Ради України від 19.09.2024 №3984-ІХ "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" село Червона Слобода перейменована на село Слобода.
На підставі зазначеної постанови, Червонослобідською сільською радою 30.10.2024 прийнято рішення №47-01/VIII, яким Червонослобідську сільську раду перейменовано на Слобідську сільську раду , згідно з яким 03.02.2025 внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у зв`язку з чим відзив на апеляційну скаргу подано від імені Слобідської сільської ради .
При цьому назва сільської територіальної громади залишилась Червонослобідською, оскільки пунктом 7-1 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України визначення адміністративних центрів територіальних громад та затвердження територій територіальних громад здійснює Кабінет Міністрів України. 
Відповідач-2 не скористався правом на подачу до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу. Проте, зазначене не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. 
Явка представників сторін.
У судове засідання 08.07.2026 з`явилися прокурор та представник відповідача-2.
Присутній у судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просить їх задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Представник відповідача-2 заперечив вимоги апеляційної скарги, просить її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Як зазначив прокурор в позовній заяві, при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокуратурою виявлено факт порушення інтересів держави при наданні Червонослобідською сільською радою в оренду земельної ділянки з порушенням вимог земельного законодавства, за наслідками чого 24.01.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42023252010000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України (далі - КК України). 
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 242754066 від 02.02.2021, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 248334133 від 16.03.2021) 01.02.2021 державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша Черкаської області Анрущенко І.С. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 56418869 від 02.02.2021, зареєстровано за ОСОБА_11 право власності на об`єкт нерухомого майна - виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами А1, Б1, В1, загальною площею 329,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2281930471249), про що вчинено запис про право власності 40370077.
Державна реєстрація права власності на зазначений об`єкт нерухомого майна в Реєстрі здійснена на підставі поданої фізичною особою ОСОБА_11 заяви про державну реєстрацію та їх обтяжень (щодо права власності) від 01.02.2021 за реєстраційним номером 43814228 (т.1 а.с.68-69) та технічного паспорта №04987, виданого 29.01.2021 ФОП Прудіусом С.І. (т.1 а.с.70-72).
Технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (інвентаризаційна справа №ТП 04987), який виготовлено станом на 29.01.2021 ФОП, експертом категорії інженера з інвентаризації нерухомого майна (кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №003091) Прудіусом С.І. , містить схему розташування будівель та споруд, експлікацію, опис основних конструктивних елементів та характеристику вказаної виробничої будівлі.
За змістом вказаного технічного паспорта, виготовленого на замовлення ОСОБА_11 , за результатами проведеної технічної інвентаризації виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, встановлено, що зазначений об`єкт нерухомого майна складається з виробничих будівель: А1 площею 188,0 кв.м, Б1 площею 118,1 кв. м, В1 площею 23,0 кв.м, всі будівлі 1991 року спорудження (реконструкції), знаходяться в стадії руйнування, їх залишкова наявність становить 15%. 
Матеріалами справи підтверджується, що в подальшому, 15.03.2021 державному реєстратору Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша Черкаської області Андрущенко І.С. подано заяву за реєстраційним номером 44523312 для державної реєстрації права власності на виробничий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ТОВ " СББ-Груп ". 
Державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 57100072 від 16.03.2021, згідно з яким за ТОВ " СББ-Груп " зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна - виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами А1, Б1, В1, загальною площею 329,1 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2281930471249), про що вчинено запис про право власності за номером 40997101.
Вчинення вказаної реєстраційної дії державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша Черкаської області Анрущенко І.С. підтверджується сформованим нею Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 248336553 від 16.03.2021, відповідно до якого ТОВ " СББ-Груп " з 15.03.2021 є власником зазначеного об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 2281930471249 (т.1 а.с.77). 
Зі змісту Витягу убачається, що підставою для державної реєстрації права власності за ТОВ " СББ-Груп " на зазначений об`єкт нерухомого майна вказано Акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер:1201, 1202, виданий 13.11.2019, видавник: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу. 
Згідно з Актом від 13.11.2019 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю " СББ-Груп ", копія якого додана до матеріалів цієї справи (т.1 а.с. 78-зворотній бік 78), ОСОБА_11 передав у власність, а ТОВ " СББ-Груп " в особі директора Небот Н.В. прийняло до статутного капіталу Товариства виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 329,1 кв.м, який сторонами оцінено в 210 000,00 грн. В Акті зазначено, що справжність підпису ОСОБА_11 та директора ТОВ " СББ-Груп " Небот Н.В. засвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В. , вчинення нотаріальної дії зареєстровано в реєстрі за №№1201, 1202, бланк для вчинення нотаріальної дії має серію НОА та №999999. 
Як убачається з матеріалів справи, у ході досудового розслідування кримінального провадження №42023252010000009 (дозвіл на розголошення таємниці досудового розслідування надано постановою від 30.11.2023 в обсязі виготовлених копій документів) ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.06.2023 у справі №712/5918/23 надано дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Р.В. , а саме: акта приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ " СББ-Груп " від 13.11.2019 та реєстру нотаріальних дій, де містяться дані щодо дії зареєстрованої під №№1201,1202, документів на підставі яких було перевірено та встановлено дієздатність та повноваження ОСОБА_11 та Небот Н.В. , квитанції про сплату нотаріальних дій (т. 1 а.с. 79-80 зворотній бік).
Відповідно до Протоколу тимчасового доступу до речей і документів, складеного 22.06.2023 старшим слідчим СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Р.В. не змогла видати документи, вказані в ухвалі слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.06.2023 у справі №712/5918/23, оскільки вони нею не посвідчувалися. Згідно з описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (додаток до протоколу), приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В. надано письмове повідомлення про неможливість виконання ухвали слідчого судді (т. 1 а.с. 81-83).
Так, листом за вих. №214/01-16 від 22.06.2023 приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Р.В. у наданій інформації повідомила, що 13.11.2019 до неї не звертались ОСОБА_11 та Небот Н.В. за вчиненням нотаріальних дій. У цей день нотаріусом вчинялись нотаріальні дії, реєстраційні номери яких були з 1951 по 1960 на бланках нотаріальних документів за серією та номерами з НОВ 435794 до НОВ 435798. За реєстровими номерами 1201, 1202 нотаріусом були вчинені нотаріальні дії 16.07.2019 для зовсім інших осіб та в цей день були використані бланки нотаріальних документів з серією та номерами від ННХ 053234 до ННХ 053248. У зв`язку із вказаними обставинами приватний нотаріус Черкаського МНО Левицька Р.В. у листі стверджувала, що справжність підписів у зазначеному в ухвалі слідчого судді акті приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ " СББ-Груп " від 13.11.2019, нею не посвідчувалася. 
Крім того, прокурор у позові зазначає про встановлення факту смерті гр. ОСОБА_11 в грудні 2020 року, що підтверджується актовим записом про смерть №1973 від 04.06.2021 та дублікатом остаточного лікарського свідоцтва про смерть від 15.12.2020 №1165, виданого Комунальною установою " Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи " (т. 1 а.с. 84-87). 
Враховуючи вказані докази та установлені в ході досудового розслідування обставини, прокурор стверджує, що з урахуванням факту смерті ОСОБА_11 у грудні 2020 року, останній:
- не звертався та не міг звертатися 01.02.2021 до Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша Черкаської області із заявою за реєстраційним номером 43814228 про державну реєстрацію за ним права власності на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами А1, Б1, В1, загальною площею 329,1 кв. м по АДРЕСА_1 ;
-не отримував та не міг отримувати від ФОП Прудіус С.І. технічний паспорт від 29.01.2021 №04987 на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, використовувати його 01.02.2021 з метою державної реєстрації за собою права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна.
Також, з огляду на встановлення того, що приватний нотаріус Черкаського МНО Левицька Р.В. не посвідчувала справжність підписів в Акті від 13.11.2019 приймання-передачі нерухомого майна ОСОБА_11 до статутного капіталу ТОВ " СББ-Груп ", не підтверджено наявності обов`язкового документу, що свідчить про передачу такого майна з підписами, справжність яких засвідчена відповідно до вимог Закону України "Про нотаріат", як визначеної законом підстави для реєстрації права власності товариства на майно в якості внеску до статутного капіталу.
Водночас, як стверджує прокурор, станом на час звернення з даним позовом до господарського суду відомості Державного реєстру не містять інформації про речові права будь-якої особи на об`єкт нерухомого майна - виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами А1, Б1, В1 загальною площею 329,1 кв. м по АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується змістом листа Черкаської районної військової адміністрації №01-39/2271 від 07.04.2023, надісланого у відповідь на запит прокурора за №54-167-1204вих23 від 29.03.2023; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка за №358918051 від 18.12.2023); Витягом з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва щодо запиту на інформацію від 19.12.2023 (т. 1 а.с. 132-139). 
За даними Комунального підприємства " Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації " інвентаризаційна справа на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , в архіві не зареєстрована (лист від 07.03.2023 №143, т. 1 а.с. 89).
Отже, за доводами прокурора, державна реєстрація речового права власності на об`єкт незавершеного будівництва здійснена всупереч вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній на момент здійснення реєстрації нерухомого майна) та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок №1127, у редакції, чинній на момент здійснення реєстрації нерухомого майна).
Проте, як зазначив прокурор, наявний у ТОВ " СББ-Груп " Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 248336553 від 16.03.2021, що був сформований державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша Черкаської області Андрущенко І.С. та яким засвідчено реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 329,1 кв.м, за ТОВ " СББ-Груп ", став приводом для незаконного, позаконкурентного отримання відповідачем-2 у користування земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176 площею 0,5827.
Так, директор ТОВ " СББ-Груп " 23.09.2021 звернувся до Червонослобідської сільської ради з заявою за вх. №253-3В про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 25 років площею 0,5827 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (11.02). Земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна, виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, а саме: під літ. "А1", "Б1", "В1" - виробнича будівля, загальною площею 329,1 кв.м. Зазначене нерухоме майно належить ТОВ " СББ-Груп " на підставі Акта приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер 1201, 1202, виданого 13.11.2019, видавник: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу (т. 1 а.с. 91).
Рішенням Червонослобідської сільської ради від 03.12.2021 за №15-60/VIII надано дозвіл ТОВ " СББ-Груп " на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 25 років орієнтовною площею 0,5827 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємства переробної, машинобудівної та іншої промисловості, яка розташована в АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 92).
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176 площею 0,5827 га виготовлений ФОП Богуславець І.І. (т. 1 а.с. 104-130).
Розроблений проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки поданий на затвердження Червонослобідської сільської ради 22.12.2022 (т. 1 а.с. 93).
Рішенням Червонослобідської сільської ради від 22.12.2022 за №28-61/VIII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ " СББ-Груп " площею 0,5827 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_2 ; передано ТОВ " СББ-Груп " земельну ділянку площею 0,5827 га в оренду терміном на 25 років кадастровий номер - 7124989000:02:003:2176 цільового призначення -11.02 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (пункт 2); земельну ділянку віднесено до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (пункт 3); встановлено розмір орендної плати у розмірі 7 відсотків нормативної грошової оцінки землі (пункт 4); доручено голові Червонослобідської сільської територіальної громади Литвиненку О.П. підписати з ТОВ " СББ-Груп " договір оренди землі (пункт 5); зобов`язано ТОВ " СББ-Груп " зареєструвати право оренди відповідно до норм чинного законодавства (пункт 6) (т. 1 а.с. 94).
Спірна земельна ділянка з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176 площею 0,5827 га зареєстрована в Державному земельному кадастрі 22.12.2022, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про державну реєстрацію за № НВ-3500885592022 (т. 1 а.с. 101).
23.12.2022 між Червонослобідською сільською радою (орендодавець) та ТОВ " СББ-Груп " (орендар) укладено Договір оренди землі (далі - Договір оренди), відповідно до умов пункту 1.1 якого орендодавець на підставі рішення Червонослобідської сільської ради від 22.12.2022 № 28-61/VIII надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку цільового призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176, місце розташування якої: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 95-100).
Згідно з пунктом 3 Договору оренди на земельній ділянці розміщені об`єкти нерухомого майна - виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, а саме: А1, Б1, В1 - виробнича будівля загальною площею 329,1 кв.м.
З інформаційної довідки №358918051 від 18.12.2023 вбачається, що 29.12.2022 у Державному реєстрі речових прав на рухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176 площею 0,5827 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2677961271080) зареєстровано:
- право власності на земельну ділянку за Червонослобідською сільською радою на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 66014610 від 03.01.2023 (номер відомостей про речове право 48907353);
- право оренди земельної ділянки за орендарем - ТОВ " СББ-Груп " на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером 66014610 від 03.01.2023; документи, подані для державної реєстрації: рішення органу місцевого самоврядування, про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду ТОВ " СББ-Груп ", с. Червона Слобода, серія та номер:18-61/VIII, виданий 22.12.2022, видавник: Червонослобідська сільська рада ; договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 23.12.2022, видавник: посвідчено сторонами (номер відомостей про інше речове право 48907398).
Вважаючи незаконною передачу Червонослобідською сільською радою в оренду спірної земельної ділянки ТОВ " СББ-Груп " без проведення конкурсу, прокурор звернувся до господарського суду з даним позовом в інтересах держави як самостійний позивач з метою захисту значної кількості громадян - членів Червонослобідської територіальної громади в частині забезпечення права місцевої громади користуватися та розпоряджатися спірною земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення сільської ради від 22.12.2022 №26-61/VIII, визнання недійсним Договору оренди від 23.12.2022 та повернення територіальній громаді спірної земельної ділянки. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Суд апеляційної інстанції, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор вказав на помилковість висновку суду першої інстанції про неправомірність звернення прокурора з позовом у даній справі у статусі самостійного позивача та віднесення повноважень щодо захисту інтересів територіальної громади у спірних правовідносинах до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області .
Досліджуючи питання наявності/відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке. 
Процесуальний статус прокурора у справі залежить від наявності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Так, у даному випадку суд апеляційної інстанції звертається до узагальнених висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 11.06.2024 у справі №925/1133/18, щодо застосування норм права під час визначення повноважень прокурора, відповідно яких: 
"1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо:
- орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси;
- орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави;
2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо:
- відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;
- орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави".
Тобто, в разі якщо державний орган або орган місцевого самоврядування діє або ухвалює рішення всупереч закону та інтересам Українського народу, саме прокурор має право діяти на захист порушених інтересів держави шляхом подання відповідного позову до суду, про що також зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2025 у справі № 296/704/21.
Також, у практиці Верховного Суду сформований підхід, за якого "представництво в суді законних інтересів держави" згідно зі статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" охоплює представництво таких суспільних інтересів, до яких належать інтереси як держави в цілому, так і інтереси територіальної громади. 
У цій справі прокурор у позовній заяві відзначив, що з урахуванням того, що Червонослобідська сільська рада представляє інтереси сільської територіальної громади, однак у даному випадку вона виступає відповідачем у справі, оскільки саме вона вчинила дії, які негативно впливають на інтереси громади с. Червона Слобода, а інший орган, який відповідно до чинного законодавства має здійснювати функції з розпорядження землями територіальної громади, відсутній, прокурор самостійно подав вказаний позов до господарського суду.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що орган місцевого самоврядування не є відповідачем сам по собі. Це орган, який здійснює представництво інтересів територіальної громади (або держави у випадках реалізації делегованих повноважень, визначених законом). Так само і позов, який подано до органу державної влади, є позовом до держави в особі цього органу.
Тому, якщо прокурор звертається з позовом, який має на меті оспорити передання органом місцевого самоврядування нерухомого майна (земельної ділянки) в оренду, то залежно від того, на захист якого інтересу подано позов (держави в цілому як власника чи територіальної громади як власника), має бути визначено позивача і коло відповідачів.
Якщо прокурор вважає, що орган місцевого самоврядування незаконно розпорядився майном, яке належить державі, і внаслідок такої дії (рішення, правочину) органу місцевого самоврядування майно було відчужено особі, то держава в особі уповноваженого органу (або у виняткових випадках прокурор за відсутності такого органу або якщо орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист інтересів і виконано вимоги статті 23 Закону України "Про прокуратуру") захищає права власника, витребовуючи відповідне майно у власність держави. Особа, яка набула відповідне майно і від якої воно витребовується, є відповідачем за таким позовом.
В окремих випадках, якщо держава не є власником майна, однак має законний інтерес у знаходженні переданого майна у певного суб`єкта (територіальної громади), який його передав в оренду, вимоги прокурора можуть бути спрямовані на приведення сторін відповідних правочинів у стан до порушення цього інтересу. З цією метою прокурор може позиватись про визнання недійсними відповідних правочинів до його сторін (громади в особі органу місцевого самоврядування та орендаря чи набувача майна за відповідними правочинами) та застосування наслідків недійсності правочину (реституцію), а якщо майно було відчужено далі іншій особі - також з віндикаційним позовом до цієї особи.
При цьому прокурор неодмінно має обґрунтувати наявність інтересів держави, які виходять за межі інтересів територіальної громади як власника майна і які у такий спосіб потребують захисту і виправдовують втручання як у права громади як власника з розпорядження цим майном, так і в інтереси орендарів (набувачів) майна. 
У справі, що переглядається, прокурор оскаржує рішення Сільської ради та оспорює Договір оренди спірної земельної ділянки, укладений на підставі оскарженого рішення, тому визначив цей орган місцевого самоврядування відповідачем, що відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду , викладеним у постанові від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18.
Під час визначення того, про захист яких інтересів держави йдеться у конкретному спорі, адже прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді у разі, коли є порушення або загроза порушення інтересів держави, мають бути враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, зокрема, викладені у пунктах 65, 84 постанови від 25.09.2024 у справі № 587/1382/15-ц. Відповідно до цих висновків категорія "інтереси держави" охоплює широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність має бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація категорії "інтереси держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Також у постановах Верховного Суду від 29.11.2022 у справі №240/401/19, від 05.04.2023 у справі № 916/3022/21, від 19.03.2024 у справі №340/11/23 викладені висновки, відповідно яких громада володіє деякими ознаками суб`єкта публічно-правових відносин, може мати власні (публічні) інтереси, що є відмінними від інтересів конкретної (приватної) особи. До того ж, Основним Законом України (статті 13, 23, 41, 43, 89 та 95) визначено, що суспільні (публічні) інтереси підлягають самостійному захисту, а також обов`язковому врахуванню під час ухвалення найважливіших рішень на рівні держави або відповідної територіальної громади.
Інтереси держави, зокрема, охоплюють інтереси жителів територіальної громади, оскільки відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Хоча в Конституції України й не йдеться про захист прокурором інтересів суспільства, але інтерес держави є насамперед інтересом більшості членів суспільства, якому вона служить. Отже, інтерес держави охоплює суспільні (публічні) інтереси. Тому прокурор може захищати і суспільні інтереси, зокрема громад, з тих самих підстав, що й інтереси держави. Відтак звернення прокурора з позовом в інтересах держави охоплює у тому числі й захист інтересів громади.
У пункті 140 постанови від 10.12.2025 у справі № 296/704/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що прокурор, звертаючись до суду з метою захисту інтересів держави, що охоплюють й інтереси певної територіальної громади (зокрема, коли порушником її інтересів є її орган місцевого самоврядування), фактично діє в інтересах держави.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20.06.2023 у справі №633/408/18 (пункт 10.21) та від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц (пункт 8.20) зауважила, що втручання у приватні права й інтереси має бути належно збалансованим з відповідними публічними (державними, суспільними) інтересами, із забезпеченням прав, свобод та інтересів кожного, кому держава гарантувала доступ до загальнонародних благ і ресурсів. У разі порушення рівноваги публічних і приватних інтересів, зокрема, безпідставним наданням пріоритету правам особи перед правами держави чи територіальної громади у питаннях, які стосуються загальних для всіх прав та інтересів, прокурор має повноваження, діючи в публічних інтересах, звернутися до суду, якщо органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові особи не бажають чи не можуть діяти аналогічним чином або ж самі є джерелом порушення прав і законних інтересів територіальної громади чи загальносуспільних (загальнодержавних) інтересів. У таких випадках відповідні органи можуть виступати відповідачами, а прокурор - позивачем в інтересах держави. За браком такого механізму звернення до суду захист відповідних публічних інтересів, поновлення колективних прав та інтересів держави, територіальної громади і її членів, захист суспільних інтересів від свавілля органів державної влади чи органів місцевого самоврядування значною мірою може стати ілюзорним. Так само брак зазначеного механізму може загрожувати недієвістю конституційної вимоги, згідно з якою використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (частина 7 статті 41 Конституції України). 
У цій справі прокурор у позовній заяві зауважив, що Сільська рада прийняла незаконне рішення щодо розпорядження землею комунальної власності, яка є основним національним багатством та перебуває під особливою охороною держави, порушивши встановлений порядок, внаслідок чого спірна земельна ділянка передана в оренду ТОВ " СББ-Груп " в обхід процедури земельних торгів, що призвело до втраченої можливості отримати максимально можливий розмір орендної плати за використання земельної ділянки у разі продажу права оренди на конкурентних засадах. 
Прокурор наполягав на тому, що право власності на комунальне майно належить територіальній громаді, від імені та в інтересах якої діє орган місцевого самоврядування - Червонослобідська сільська рада . Ухвалення цим органом рішення щодо розпорядження майном не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, не може відображати волю територіальної громади як власника комунального майна та не відповідає інтересам держави, яка згідно з вимогами Конституції України гарантує місцеве самоврядування. 
За таких обставин, на переконання колегії суддів, таке обґрунтування по суті відповідає категорії "інтереси держави", оскільки завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна, що є у комунальній власності, та розпорядження ним. Неефективне здійснення цих завдань, зокрема й шляхом ухвалення незаконних рішень та укладення протиправних правочинів, може порушувати, зокрема, економічні інтереси відповідної територіальної громади та держави загалом, оскільки інтерес держави є насамперед інтересом більшості членів суспільства, якому вона служить. Відтак звернення прокурора з цим позовом здійснено в інтересах держави та охоплює зокрема й захист інтересів громади.
У цій справі прокурор звернувся з позовом, спрямованим на захист інтересів держави, які збігаються з інтересами територіальної громади с. Червона Слобода, від порушення, яке, як стверджує прокурор, вчинене, зокрема, Сільською радою. 
Поряд з цим, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що Сільська рада під час розгляду даної справи як у суді першої інстанції, так у суді апеляційної інстанції заперечувала проти позову і апеляційної скарги прокурора, що свідчить про те, що вона не має наміру бути позивачем у цій справі за будь-яких обставин та вчиняти у добровільному порядку дії щодо охорони прав на спірне нерухоме майно, про які просить прокурор у цьому позові. 
Отже, у ситуації, коли уповноважений державою чи територіальною громадою орган сам є учасником спірних відносин і порушником інтересів держави, визначення цього органу позивачем суперечить принципу розумності. У такому разі статус позивача має належати прокурору, хоча фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є сама держава, а уповноважений орган - Сільська рада - має бути відповідачем.
Орган державної влади (або місцевого самоврядування), який порушив права держави чи територіальної громади ухваленням незаконного рішення від імені відповідного суб`єкта права, не може та не повинен (з огляду на відсутність спору з іншим учасником цивільних правовідносин) бути позивачем за позовом прокурора, спрямованим на оскарження незаконного рішення цього ж органу та відновлення порушених прав і законних інтересів держави чи територіальної громади. У процесуальному аспекті орган, який ухвалив такий акт, не має зацікавленості в задоволенні позовних вимог, стверджуючи про правомірність своїх дій, що суперечить правовому статусу позивача. Водночас доведення правомірності дій, які оспорює позивач, забезпечується процесуальними повноваженнями відповідача.
Таким чином, саме прокурор є належним позивачем у цій справі, а протилежний підхід унеможливить захист інтересів держави, які в цих конкретних спірних правовідносинах охоплюють інтереси територіальної громади від можливого свавілля органу місцевого самоврядування.
Щодо повноважень Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційного господарського суду зауважує таке. 
Держгеокадастр у сфері земельних відносин може виступати у двох різних правових статусах: 1) як центральний орган виконавчої влади, до компетенції якого відноситься реалізація державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів 2) як суб`єкт здійснення права державної власності на землю. Обсяг повноважень Держгеокадастру (зокрема і щодо звернення до суду з тим чи іншим позовом) при захисті земельних прав може відрізнятись залежно від правового статусу Держгеокадастру у спірних правовідносинах.
Згідно з частиною 4 статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
У цьому випадку Держгеокадастр здійснює повноваження як суб`єкт здійснення права державної власності на землю.
Згідно з положеннями частини 1 статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
При реалізації компетенції уповноваженого представника власника Держгеокадастр , як представник власника, не обмежений у виборі способів захисту порушеного права власності та має керуватись статтею 16 ЦК України та статті 152 ЗК України.
Натомість у правовідносинах, які стосуються порушення речових прав держави чи територіальної громади на земельні ділянки, Держгеокадастр України та його територіальні органи не наділені повноваженнями власника на захист відповідного права державної або комунальної форми власності (крім земель сільськогосподарського призначення державної форми власності).
Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Стаття 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" має загальний характер. Повноваження Держгеокадастру як органу виконавчої влади визначаються відповідними нормативно-правовими актами.
Відповідно до абзацу 3 статті 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Абзацом 5 статті 152 ЗК України передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.
Відповідно до абзаців 1- 3 пункту "а", абзаців 1 та 2 пункту "б" частини 1 статті 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать, зокрема:
а) здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням;
б) внесення до органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування клопотань щодо: приведення у відповідність із законодавством прийнятих ними рішень з питань регулювання земельних відносин, використання та охорони земель.
Згідно з абзацом 9 статті 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема, звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.
Відповідно до пункту 1 Положення від 14.01.2015 № 15 Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Пунктом 51 Положення від 14.01.2015 № 15, зокрема, встановлено що посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.
Отже, у правовідносинах, що склались у цій справі, Держгеокадастр має виконувати функції державного контролю за використанням та охороною земель. Реалізуючи державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, Держгеокадастр повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено дії, які має вчиняти Держгеокадастр , зокрема, у випадку виявлення невідповідності законодавству рішення, прийнятого, зокрема, органом місцевого самоврядування - вносити до цього органу відповідне клопотання.
Водночас статтею 152 ЗК України, статті 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", пунктом 51 Положення від 14.01.2015 № 15 також визначено перелік позовів, з якими Держгеокадастр має право звертатись до суду, виконуючи функції державного контролю за використанням та охороною земель.
Отже, органи Держгеокадастру можуть звертатись до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень з нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності - у випадках, які визначені у відповідних нормативно-правових актах, що регламентують повноваження Держгеокадастру (зокрема, з позовами щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, повернення самовільно зайнятих чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився).
Судом апеляційної інстанції у даній справі встановлено, що спірна земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності право розпорядження якою належить Червонослобідській територіальній громаді , а функції власника зазначеної земельної ділянки виконує Червонослобідська сільська рада , яка повинна діяти в інтересах відповідної територіальної громади. При цьому у разі, якщо орган місцевого самоврядування приймає рішення всупереч закону та інтересам мешканців села та Українського народу, саме прокурор має право діяти на захист порушених державних інтересів шляхом подання відповідного позову до суду. В цьому випадку відповідний орган - Червонослобідська сільська рада - набуває статусу відповідача.
Спірна земельна ділянка не є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, не належить до агропромислового комплексу, а відтак, Держгеокадастр у даному випадку не наділений повноваженнями розпорядника з усіма повноваженнями власника на захист права власності, а надані законом функції державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства не наділяють Держгеокадастр правом звернення до суду з позовними вимогами, заявленими у цій справі.
Таким чином, Держгеокадастр , здійснюючи функції щодо нагляду за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, не наділений правом на звернення до суду з позовами про скасування рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди та застосування наслідків недійсності правочину.
Враховуючи наведене, у даному спорі відсутній орган, який мав би здійснювати захист порушених інтересів держави, а спір належить до передбачених законом випадків, в яких прокурор може звертатися до суду як позивач.
Зважаючи на викладене вище, прокурор не повинен був попередньо, до звернення до господарського суду, повідомляти про це Червонослобідську сільську раду та/або Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області .
Викладене вище, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду , викладених у постанові від 11.06.2024 у справі №925/1133/18, спростовує висновки суду першої інстанції та заперечення Червонослобідської сільської ради про відсутність підстав у прокурора для звернення до суду з даним позовом та не дотримання прокурором порядку звернення до суду у відповідності до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру". 
У зв`язку з наведеним, не підлягають застосуванню при розгляді апеляційної скарги прокурора у даній справі приписи пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду). 
Щодо суті спору.
Надаючи оцінку обраному прокурором способу захисту порушеного права держави при зверненні з позовом до Сільської ради та ТОВ " СББ-Груп " про усунення перешкод Червонослобідській територіальній громаді у користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою комунальної власності шляхом визнання незаконним та скасування рішення Сільської ради від 22.12.2022 №26-61/VIII, визнання недійсним укладеного між відповідачами Договору оренди та повернення земельної ділянки на користь територіальної громади, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Дійсно, серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, що передбачені статтею 391 ЦК України, частиною 2 статті 152 ЗК України (у редакціях, чинних на момент звернення прокурора з позовом, до 09.04.2025). Вказаний спосіб захисту можна реалізувати шляхом подання негаторного позову 
Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що спірна земельна з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176 площею 0,5827 га належить до комунальної власності Червонослобідської територіальної громади (далі - спірна земельна ділянка), що встановлено судом першої інстанції в оскаржуваного рішенні та не оспорюється учасниками справи. 
Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина 2 статті 152 ЗК України).
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). 
За змістом цієї норми негаторний позов застосовується для захисту від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а не для захисту права володіння, яке належить власнику незалежно від вчинених щодо нього порушень (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт71)).
При цьому у пункті 70 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до принципу реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном його фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на таке майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. У таких випадках підлягає застосуванню стаття 391 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов).
Поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним поняттям і може включати не лише фактичну відсутність доступу до земельної ділянки та можливості використати її за цільовим призначенням, а й будь-які інші неправомірні дії порушника прав, а також рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, договори, інші правочини, у зв`язку з якими користування і розпорядження майном ускладнене або повністю унеможливлене. 
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14, від 15.09.2020 у справі №469/1044/17, у постанові Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №310/5980/13-ц зазначено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на відповідну земельну ділянку, зокрема, оспорюючі рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку земельну ділянку. 
З огляду на вказані правові позиції, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що, враховуючи предмет та підстави поданого прокурором позову, як негаторного, власник земельної ділянки вимагати усунення порушення його права власності на цю земельну ділянку може саме шляхом скасування рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, оспорення договорів або інших правочинів, зокрема на підставі яких вчинено державну реєстрацію іншого речового права (право оренди) у сукупності з вимогою про повернення такої земельної ділянки.
Як убачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор вказував, що протиправній передачі в оренду ТОВ " СББ-Груп " спірної земельної ділянки у позаконкурентний спосіб передувала незаконна державна реєстрація за Товариством права власності на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 329,1 кв.м. 
Досліджуючи зазначені обставини щодо законності набуття відповідачем-2 права власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на спірній земельній ділянці, суд апеляційної інстанції зважає на таке. 
Правовідносини щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно врегульовані нормами Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок №1127) (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (частина 8 статті 18 вказаного Закону).
Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Заява на проведення реєстраційних дій у паперовій формі подається за умови встановлення особи заявника. Встановлення особи громадянина України здійснюється за паспортом громадянина України або за іншим документом, що посвідчує особу, передбаченим Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".
Водночас, згідно з пунктом 2 частини 4 статті 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" заява про проведення реєстраційних дій не приймається в разі, зокрема, невстановлення особи заявника чи обсягу його повноважень на подання відповідної заяви.
У разі подання заяви про проведення реєстраційних дій у паперовій формі така заява формується, реєструється у базі даних заяв із зазначенням дати і часу реєстрації та скріплюється власним підписом заявника, крім випадку, передбаченого статті 31-2 цього Закону (абзац 1 частини 5 статті 20 згаданого Закону).
При цьому пунктами 2, 4 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстратор відмовляє в державній реєстрації прав у разі, зокрема, подачі заяви про державну реєстрацію прав неналежною особою, подачі документів, які не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
За змістом пунктів 6, 8, 9, 23 Порядку № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв, а заявник проставляє власний підпис на ній. Під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор відповідно до закону встановлює особу заявника. 
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування (частина 2 статті 24 зазначеного Закону).
Такий же порядок прийняття заяви, її формування та реєстрації, підписання заявником, встановлення особи заявника, прийняття рішення тощо визначає пунктом 26 Порядку № 1127 у разі звернення заявника до центру надання адміністративних послуг.
Із наявних у справі доказів вбачається, що у Державному реєстрі з відкриттям розділу державна реєстрація права приватної власності ОСОБА_11 на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: А1, Б1, В1, загальною площею 329,1 кв.м по АДРЕСА_1 , проведена за особистим зверненням ОСОБА_11 до Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша Черкаської області . Реєстраційна справа Державного реєстру на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 2281930471249 містить сформовану державним реєстратором зазначеного Центру Андрущенко І.С. відповідну заяву ОСОБА_11 від 01.02.2021 за № 43814228.
Проте, на підставі наданих прокурором доказів із матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42023252010000009 (за відповідним дозволом), а саме: Актового запису про смерть від 04.06.2021 № 1973 та дублікату остаточного лікарського свідоцтва про смерть від 15.12.2020 № 1165, виданого КУ " Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи ", встановлено, що власник об`єкта нерухомого майна - фізична особа ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_30 , помер у грудні 2020 року, тобто до дати проведення відповідної державної реєстрації права власності на нерухоме майно, 01.02.2021. 
Таким чином, ОСОБА_11 01.02.2021 не міг та не звертався до Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша Черкаської області із заявою за реєстраційним номером 43814228 про державну реєстрацію за ним права приватної власності на зазначений вище об`єкт нерухомого майна. 
За цих же обставин, ОСОБА_11 не отримував та не міг отримувати від ФОП Прудіус С.І. технічний паспорт від 29.01.2021 № 04987 на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, не міг надати його до Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша Черкаської області у додаток до заяви від 01.02.2021 за № 43814228.
При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду виходить із того, що відповідно до вимог частини 4 статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Встановлені обставини підтверджують, що державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша Черкаської області Андрущенко І.С. в порушення вимог статей 18, 20, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктів 6, 8, 9, 23 Порядку № 1127 під час прийняття заяви від 01.02.2021 за №43814228 про державну реєстрацію прав не встановлено особи заявника та не прийнято в цих обставинах законне рішення - про неприйняття заяви про проведення реєстраційних дій або про відмову в державній реєстрації права власності ОСОБА_11 на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: А1, Б1, В1, загальною площею 329,1 кв.м по АДРЕСА_1 .
Отже, рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша Черкаської області Андрущенко І.С. від 02.02.2021 № 56418869 та державна реєстрація права власності ОСОБА_11 на об`єкт нерухомого майна реєстраційним номером 2281930471249 є незаконними, оскільки вчинені з порушенням та не відповідають вимогам статей 18, 20, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктам 6, 8, 9, 23 Порядку № 1127.
Вказані обставини судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення у цій справі не досліджено та не надано їм оцінки, що призвело до помилкового висновку про недоведеність неправомірності набуття ОСОБА_11 у власність об`єкта нерухомості, розташованого на спірній земельній ділянці.
Наслідком встановлених обставин за висновком суду апеляційної інстанції також є незаконними й рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша Черкаської області Андрущенко І.С. від 16.03.2021 № 57100072 та державна реєстрація права власності на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: А1, Б1, В1, загальною площею 329,1 кв.м по АДРЕСА_1 за ТОВ " СББ-Груп ".
Крім того, колегія суддів враховує, що підставою для державної реєстрації права власності за ТОВ " СББ-Груп " на вказане нерухоме майно за реєстраційним номером 2281930471249, став лише Акт від 13.11.2019 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ " СББ-Груп ", за яким зазначене майно передавав саме ОСОБА_11 , який не міг і не міг бути власником цього майна.
Натомість, відповідно до підпункту 2 пункту 48 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) подається, зокрема, акт приймання-передачі майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна.
Справжність підписів на акті приймання-передачі майна або іншому документі, що підтверджує факт передачі такого майна, засвідчується відповідно до Закону України "Про нотаріат".
Водночас, наданими прокурором доказами із матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42023252010000009, підтверджується, що приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Р.В. не посвідчувала справжність підписів у Акті від 13.11.2019 приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ " СББ-Груп ", ані ОСОБА_11 , ані Небот Н.В. від імені ТОВ " СББ-Груп ", як підписанти зазначеного Акта, до нотаріуса 13.11.2019 за вчиненням нотаріальних дій не звертались. Як повідомив приватний нотаріус, у цей день при вчиненні нотаріальних дій були використані бланки нотаріальних документів з серією та номерами відмінними від серії НОА та № 999999, на які міститься посилання у копії досліджуваного Акта. За реєстровими номерами 1201, 1202 нотаріусом були вчинені нотаріальні дії в інший день, 16.07.2019, відносно інших осіб та використані бланки нотаріальних документів з серією та номерами від ННХ 053234 до ННХ 053248 (протокол тимчасового доступу до речей і документів від 22.06.2023, доданий до протоколу опис, лист нотаріуса від 22.06.2023 № 214/01-16).
Отже, встановлені обставини свідчать, що при державній реєстрації права власності за ТОВ " СББ-Груп " на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: А1, Б1, В1, загальною площею 329,1 кв.м по АДРЕСА_1 , у зв`язку з передачею ОСОБА_11 вказаного нерухомого майна, як внесок до статутного капіталу Товариства, заявником не було надано належно оформленого обов`язкового документа - акта приймання-передачі майна або іншого документу, що підтверджує факт передачі такого майна з підписами, справжність яких засвідчена відповідно до Закону України "Про нотаріат". Тому рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша Черкаської області Андрущенко І.С. від 16.03.2021 № 57100072 та державна реєстрація права власності за ТОВ " СББ-Груп " на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2281930471249 є незаконними, оскільки не відповідають вимогам частини 8 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та підпункту 2 пункту 48 Порядку № 1127.
Таким чином, встановленими обставинами підтверджується, що ОСОБА_11 та ТОВ " СББ-Груп " у встановленому законом порядку не набули право власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 2281930471249 - виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: А1, Б1, В1, загальною площею 329,1 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що відповідно до частина 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Як зазначалось судом, статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 зазначила, що за змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
У постанові від 03.06.2020 у справі № 363/4852/17 Верховний Суд зауважив, що державна реєстрація не є способом набуття права власності.
Спір у даній справі, за твердженням прокурора, виник у зв`язку з тим, що Червослобідською сільською радою передано в користування ТОВ " СББ-Груп " земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176 площею 0,5827 га на позаконкурентних засадах саме з огляду на надання останнім незаконних документів про державну реєстрацію за ним права власності на нерухоме майно, розташоване на цій земельній ділянці. 
Передача Червонослобідською сільською радою спірної земельної ділянки ТОВ " СББ-Груп " відбулась на підставі рішення від 22.12.2022 № 28-61/VIII "Про затвердження проєкту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду ТОВ " СББ-ГРУП ", с. Червона Слобода" та укладеного на виконання цього рішення між сторонами Договору оренди землі від 23.12.2022, які є предметом оспорювання у даній справі.
Порядок надання земельних ділянок в оренду передбачено статтею 124 ЗК України. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2, 3 статті 134 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис) підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах).
За приписами частини 2 статті 134 ЗК України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема, у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.
Отже, законодавство передбачає можливість передачі у користування земельної ділянки у разі розташування на ній об`єкту нерухомого майна (будівель, споруд), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи, а щодо інших земельних ділянок право користування підлягає продажу окремими лотами на конкурентних засадах.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 910/13129/17.
Як встановлено судом апеляційної інстанції у даній справі ані ОСОБА_11 , ані ТОВ " СББ-Груп " не набули у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 2281930471249 - виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: А1, Б1, В1, загальною площею 329,1 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутні належні правоустановлюючі документи (підстави виникнення права) ОСОБА_11 та ТОВ " СББ-ГРУП " на вказане нерухоме майно.
На підтвердження наявності права власності вказаних осіб на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: А1, Б1, В1, загальною площею 329,1 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як підстави для позаконкурентного набуття у користування спірної земельної ділянки була використана незаконна державна реєстрація права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна. 
Саме за результатами вчинених незаконних реєстраційних дій, державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша Черкаської області Андрущенко І.С. 16.03.2021 було сформовано Витяг за № 248336553 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідно до якого ТОВ " СББ-Груп " з 15.03.2021 є власником об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 2281930471249 за вказаною вище адресою. Цей Витяг № 248336553 був використаний ТОВ " СББ-Груп " при отриманні від Червонослобідської сільської ради дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176 площею 0,5827 га, під, начебто, належний Товариству наявний на ній об`єкт нерухомого майна.
Так, директор ТОВ " СББ-Груп " Каліушко І.В. , звертаючись до Червонослобідської сільської ради із заявою від 23.09.2021 за вх. № 253-3В про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5827 га в оренду вказала, що на земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна - виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: А1, Б1, В1, загальною площею 329,1 кв.м, який належить ТОВ " СББ-Груп " на підставі Акта приймання-передачі нерухомого майна №№ 1201, 1202. До заяви додано також сформований державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг у місті Золотоноша Черкаської області Андрущенко І.С . Витяг від 16.03.2021 за №248336553 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ТОВ " СББ-Груп " на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 2281930471249.
При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду бере до уваги, що станом на час звернення прокурора з даним позовом до господарського суду відомості Державного реєстру не містять інформації про речові права будь-якої особи на об`єкт нерухомого майна - виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (А1, Б1, В1) загальною площею 329,1 кв. м по АДРЕСА_1 . 
Дана обставина підтверджується змістом листа Черкаської районної військової адміністрації №01-39/2271 від 07.04.2023, надісланого у відповідь на запит прокурора за №54-167-1204вих23 від 29.03.2023; Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка за №358918051 від 18.12.2023); Витягом з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва щодо запиту на інформацію від 19.12.2023. 
У свою чергу, якщо на розміщений на земельній ділянці об`єкт нерухомості особа не має права власності, то підстави для застосування неконкурентних засад набуття цієї ділянки у користування відсутні безвідносно до того, чи є цей об`єкт об`єктом незавершеного будівництва, чи завершеним об`єктом нерухомого майна, зданим в експлуатацію у встановленому законом порядку.
Такий правовий висновок, виходячи з аналізу абзацу 2 частини 2 статті 134 ЗК України, викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.07.2022 у справі № 923/196/20.
Оскільки відповідач-2 не набув право власності на об`єкт нерухомого майна, то припис абзацу 2 частини 2 статті 134 ЗК України у таких правовідносинах незастосовний.
Таким чином, у спірних правовідносинах за відсутності у ТОВ " СББ-Груп " набутого у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомого майна, що розміщений на спірній земельній ділянці, підлягають застосуванню загальні правила, передбачені статтями 116, 118, 122, 123, 124, 135 ЗК України про проведення земельних торгів у формі аукціону, за результатом яких має укладатися відповідний договір. 
Проте, як свідчать матеріали даної справи, торги із продажу права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176 не відбувалися.
Натомість рішення Червонослобідської сільської ради від 22.12.2022 № 28-61/VIII "Про затвердження проєкту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду ТОВ " СББ-Груп ", с. Червона Слобода", на підставі якого ТОВ " СББ-Груп " передано у користування поза земельними торгами, позаконкурентно, спірну земельну ділянку є таким, що суперечить вимогам статті 14 Конституції України, статей 1, 116, 118, 124, 134 ЗК України, тобто є незаконним. 
З урахуванням встановлених обставин за сумою наведених ідентифікаційних ознак, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з доводами прокурора про те, що Червонослобідьска сільська рада в порушення наданих повноважень та встановленого порядку розпорядилась спірною земельною ділянкою щодо її передачі в оренду відповідачу-2 без дотримання конкурентних засад (матеріалами справи не доведено знаходження на зазначеній земельній ділянці будівель, споруд належних відповідачу-2).
Правовим наслідком прийняття органом місцевого самоврядування акта, який суперечить Конституції або законам України, відповідно до статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та статті 21 ЦК України є визнання його незаконним в судовому порядку. 
Згідно зі статтею 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.
Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним та скасування рішення Червонослобідської сільської ради від 22.12.2022 №26-61/VIII "Про затвердження проєкту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду товариству з обмеженою відповідальністю " СББ-Груп " с. Червона Слобода".
Стосовно позовної вимоги про визнання недійсним спірного Договору оренди, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує таке. 
Як убачається з матеріалів справи між Червонослобідською сільською радою (орендодавець) та ТОВ " СББ-Груп " (орендар) було укладено Договір оренди землі від 23.12.2022 терміном на 25 років на підставі Рішення №26-61/VIII від 22.12.2022. 
Згідно з частиною 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. 
Частинами 1, 2 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори). 
Відповідно до статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угод недійсними.
Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2) тощо.  
Частиною 1 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 ЦК України. 
Отже, наведеними правовими положеннями визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 ЦК України).
У розумінні приписів наведених норм оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння; вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину; власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Подібні висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №913/204/18, від 11.06.2024 у справі №914/1962/19, від 11.06.2024 у справі №923/1030/21.
Отже, правом оспорювати правочин і вимагати застосування наслідків недійсності правочину ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як "заінтересовані особи". 
При розгляді позовних вимог про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні положення статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.03.2026 у справі № 922/578/24, від 08.04.2025 у справі № 910/9128/23, від 14.01.2025 у справі № 925/1459/23, від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 15.10.2024 у справі № 917/531/19, від 20.02.2024 у справі № 903/1037/22, від 19.03.2024 у справі № 910/4293/22. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, оскільки оспорюваний Договір оренди укладено на підставі прийняття відповідачем-1 незаконного Рішення № 28-61/VIII від 22.12.2022, тому він є таким, що не відповідає вимогам статей 116, 118, 122, 123, 124, 134, 135 ЗК України порушених при прийнятті спірного Рішення, а отже підлягає визнанню недійсним у відповідності до вимог частини 1 статті 215 ЦК України. 
За приписами статті 34 Закону України "Про оренду землі" ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вимога про повернення земельної ділянки є похідної від вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. 
Оскільки внаслідок встановлених у даній справі обставин судом апеляційної інстанції визнано наявними підстави для визнання недійсним Договору оренди, отже у відповідності до вимог статті 34 Закону України "Про оренду землі" правомірною є позовна вимога у даних спірних правовідносин щодо зобов`язання орендаря повернути власнику земельної ділянки.
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна земельна ділянка, яка є предметом спору, відноситься до комунальної власності та є власністю Червонослобідської територіальної громади в особі Червонослобідської сільської ради , якій надано право на розпорядження нею.
При цьому у разі порушення права на земельну ділянку його захист, у тому числі у визначений статтями 21, 393 ЦК України та пункту "г" частини 3 статті 152 ЗК України спосіб, здійснюється власником земельної ділянки або її землекористувачем, а, відповідно, право на звернення із таким позовом належить власнику, землекористувачу цієї ділянки або особі, яка відповідно до законодавства уповноважена та має право в інтересах власника земельної ділянки або землекористувача звертатись за захистом його порушеного права із одночасним обґрунтуванням в позовній заяві підстав для звернення уповноваженої особи із позовом в інтересах власника земельної ділянки або землекористувача.
У даній справі судом апеляційної інстанції встановлено, що орган, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист інтересів територіальної громади у спірних правовідносинах, є Червонослобідська сільська рада , яка у даному спорі правомірно визначена прокурором відповідачем.
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду , викладеною у постанові від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, оскаржуючи рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування та правочин щодо розпорядження майном, прокурор вправі звернутися до суду або як самостійний позивач в інтересах держави, визначивши такий орган відповідачем (коли оскаржується рішення останнього), або в інтересах держави в особі відповідного органу, зокрема тоді, коли цей орган є стороною (представником сторони) правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. У разі задоволення вимоги про визнання недійсним правочину та про повернення отриманого за ним (наприклад, земельної ділянки) чи про витребування майна від набувача, таке повернення та витребування відбувається на користь держави чи територіальної громади, від імені яких відповідний орган може діяти тільки як представник. Такі висновки узгоджуються із постановами Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17.
З огляду на викладене, позовна вимога прокурора про зобов`язання відповідача-2 (ТОВ " СББ-Груп ") повернути Червонослобідьській територіальній громаді спірну земельну ділянку є підставною та обґрунтованою, оскільки власником цієї земельної ділянки є саме територіальна громада, а відповідач-2 ( Червонослобідська сільська рада ) є лише її представником.
Суд першої інстанції помилково не врахував зазначених обставин. 
Вимога про визнання недійсними рішення, договору оренди землі та зобов`язання повернути земельну ділянку є елементами єдиного юридичного механізму захисту, спрямованого на досягнення реального результату у вигляді усунення законному власнику усіх перешкод щодо належного користування та розпорядження спірною земельною ділянкою.
Зважаючи на викладене колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що у даній справі позов прокурора підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо дотримання принципів правомірного втручання в право мирного володіння спірною земельною ділянкою, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основопожних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном, зокрема, й позбавлення особи власності на майно.
Концепція "майна" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися "правом власності", а відтак, і "майном". До таких активів може відноситися право оренди (рішення ЄСПЛ у справі "Ятрідіс проти Греції" від 25.03.1999, заява № 311107/96); у справі "Меллахер та Інші проти Австрії" (1989 року), ЄСПЛ вказав, що право на укладення договору оренди є частиною права власності (право володіння та користування), і тому дане право є одним із аспектів права власності.
У практиці Європейського суду з прав людини (зокрема, у справах "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", "Вєренцов проти України", "Щокін проти України", "Сєрков проти України", "Колишній король Греції та інші проти Греції", "Булвес АД проти Болгарії", "Трегубенко проти України") напрацьовані три критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу Конвенції втручання має бути законним, відповідати суспільним інтересам та бути пропорційним переслідуваним цілям одночасно.
Якщо хоча б одного критерію із перелічених не було додержано, то Європейський суд з прав людини констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Принцип "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". Одним із елементів дотримання принципу "пропорційності" при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.
У рішенні ЄСПЛ від 24.06.2003 "Стретч проти Сполученого Королівства" визначено, що майном у статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.
У рішенні ЄСПЛ у справі "Пайн Велі Девелопмент Лтд та інші проти Ірландії" від 23.10.1991 ЄСПЛ зазначив, що статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. "Правомірні очікування" виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей.
Так, за змістом рішення ЄСПЛ у справі "Рисовський проти України" Суд підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Як підтверджено матеріалами справи та достеменно встановлено судом апеляційної інстанції, що уповноваженим особам ТОВ " СББ-Груп " було відомо про відсутність у Товариства правовстановлюючих документів, а отже і законних підстав для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 2281930471249, що розташований на спірній земельній ділянці, а отримання та використання Витягу від 16.03.2021 №248336553, як штучного приводу для уникнення земельних торгів для набуття права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176, свідчать про недобросовісність та виключають можливість застосування у спірних правовідносинах презумпції сумлінності відповідача-2 під час фактичного зайняття та користування земельною ділянкою. При цьому важливим є факт відсутності на час звернення прокурора з позовом у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-яких зареєстрованих чи припинених речових прав ТОВ " СББ-Груп " на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 2281930471249.
Оскільки відповідачу-2 у процесі прийняття оспорюваного у даній справі рішення Сільської ради та укладення на його виконання спірного Договору оренди було відомі і зрозумілі норми статей 116, 118, 122, 123, 124, 134, 135 ЗК України, статей 1, 2, 18, 20, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктів 6, 8, 9, 23 Порядку № 1127, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що втручання в право мирного володіння спірною земельною ділянкою відповідача-2 є правомірним та обґрунтованим, а отже не порушує прав останнього.
З огляду на наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, неповного з`ясування обставин та дослідження доказів, що є підставою для скасування судового рішення, знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У даній справі суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом апеляційної інстанції, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі. 
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Згідно з частиною 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право повністю або частково скасувати судове рішення.
Відповідно до статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на встановлені та досліджені у даній справі обставини в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора на рішення суду першої інстанції у даній справі підлягає задоволенню. Рішення Господарського суду Черкаської області від 08.01.2025 у справі №925/1807/23 слід скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі у відповідності до висновків цієї постанови. 
Судові витрати.
Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідачів. 
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд ,
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.01.2025 у справі №925/1807/23 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 08.01.2025 у справі №925/1807/23 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави задовольнити повністю. 
3. Усунути перешкоди Червонослобідській територіальній громаді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176 площею 0,5827 га шляхом визнання незаконним та скасування рішення Червонослобідської сільської ради від 22.12.2022 №26-61/VIII "Про затвердження проєкту землеустрою та передачу земельної ділянки в оренду товариства з обмеженою відповідальністю " СББ-ГРУП " с. Червона Слобода".
4. Усунути перешкоди Червонослобідській територіальній громаді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176 площею 0,5827 га шляхом визнання недійсним договору оренди землі від 23.12.2022, укладеного між ТОВ " СББ-Груп " (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) та Чевонослобідською сільською радою (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), який зареєстрований 29.12.2022 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №48907398.
5. Усунути перешкоди Червонослобідській територіальній громаді у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176 площею 0,5827 га шляхом зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю " СББ-Груп " повернути на користь Червонослобідської територіальної громади земельну ділянку з кадастровим номером 7124989000:02:003:2176 площею 0,5827 га (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2677961271080), що розташована за адресою АДРЕСА_1 .
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " СББ-Груп " ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Черкаської обласної прокуратури ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) 5939,40 грн (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять гривень 40 коп.) судового збору за подання позовної заяви.
7. Стягнути з Червонослобідської сільської ради ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Черкаської обласної прокуратури ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) 5939,40 грн (п`ять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять гривень 40 коп.) судового збору за подання позовної заяви.
8. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " СББ-Груп " ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Черкаської обласної прокуратури ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) 7127,28 грн (сім тисяч сто двадцять сім гривень 28 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.
9. Стягнути з Червонослобідської сільської ради ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Черкаської обласної прокуратури ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) 7127,28 грн (сім тисяч сто двадцять сім гривень 28 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.
10. Доручити місцевому господарському суду видати накази на виконання даної постанови. 
11. Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 20.07.2026.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук 

Судді Ю.Б. Михальська 

Г.П. Коробенко