Справа № 420/18894/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), третя особа Міністерство оборони України (проспект Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03168) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, – 

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (далі- в/ч НОМЕР_1 ), третя особа Міністерство оборони України, в якому позивач просить суд:
визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 одноразову грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах.
Представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 . 26.10.2020 року ним було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на три роки, та під час воєнного стану, до набрання чинності вказаною вище Постановою, у віці до 25 років, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.10.2023 № 303 було продовжено дію вказаного контракту понад встановлені строки до оголошення демобілізації з 26.10.2023 та лише у 2026 році його було звільнено з військової служби.
При цьому, позивач брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153.
Представник позивача зазначає, що позивач на момент початку військової служби не досяг віку 25 років та понад 6 місяців безперервно брав участь у бойових діях, не притягався до кримінальної відповідальності та не має незнятої або непогашеної судимості, а тому має право на грошову винагороду передбачену абз.2 п.4 Постанови №153.
Представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, зокрема щодо обставин зазначених у заяві, вживши, відповідних до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 153 та окремого доручення Міністра оборони України від 26.09.2025 № 5601/уд заходів, забезпечивши здійснення нарахування та виплати, колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах.
Листом відповідача від 05.06.2026 року позивачу відмовлено у здійснені виплати у зв`язку з тим, що в/ч НОМЕР_1 встановлені ризики незаконної виплати одноразової грошової винагороди, відповідно до ОСОБА_1 , який був прийнятий на військову службу за контрактом від 26.10.2020, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 162-РС від 26.10.2020, був укладений контракт про проходження військової служби на посадах осіб рядового складу строком на 3 (три) роки та безперервне проходження військової служби, проте під виконання вимог Постанови підпадає категорія громадян України з числа осіб рядового, сержантського складу Збройних Сил, які були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану (24 лютого 2022 року), у випадку позивача є порушення загальної умови Постанови про прийняття або призов під час воєнного стану.
Представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду від 25.06.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в електронній формі, враховуючи внесені зміни в КАС України, а саме частиною 9 ст.18 КАС України визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Згідно з п.128 Розділу VII Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого Рішенням ВРП 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.
Ухвала суду від 25.06.2026 року доставлена в електронний кабінет відповідача 25.06.2026 року.
Відповідно відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позов, інших заяв та клопотань від відповідача не надходило (згідно автоматизованої системи діловодства Одеського окружного адміністративного суду вхідної кореспонденції по справі не зареєстровано). 
Третя особа пояснень не надала.
Справа розглянута в письмовому провадженні.
Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 ).
26.10.2020 року позивачем укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на три роки, та під час воєнного стану, до набрання чинності вказаною вище Постановою, у віці до 25 років, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.10.2023 року № 303 продовжено дію вказаного контракту понад встановлені строки до оголошення демобілізації з 26.10.2023 року.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 27.01.2026 року №27, сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , старшого бойового медика 1 самохідної артилерійської батареї 1 самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06 січня 2026 року № 4-РС у запас за підпунктом "г" через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається пунктом третім частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", наказано вважати таким, що 27 січня 2026 року справи та посаду здав і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Вказані обставини щодо проходження позивачем військової служби не заперечуються позивачем.
Згідно з довідкою в/ч НОМЕР_1 від 29.03.2026 року №945, позивач брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій, Луганській та Херсонській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України: за періоди з 09.07.2021 року по 22.09.2021 року, з 06.08.2022 року по 21.08.2023 року, з 07.09.2023 року по 16.09.2023 року, з 29.09.2023 року по 10.01.2024 року, з 27.01.2024 року по 18.06.2024 року, з 25.07.2024 року по 24.09.2024 року, з 11.10.2024 року по 13.06.2025 року, з 30.06.2025 року по 03.07.2025 року, з 17.07.2025 року по 10.10.2025 року, з 29.10.2025 року по 05.11.2025 року, 22.11.2025 року по 27.01.2026 року.
Представник позивача, вважаючи, що набув право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн відповідно до п.4 постанови КМУ №153, звернувся до відповідача з адвокатським запитом від 04.06.2026 (вх. № 53923 від 04.06.2026 та № 539/234 від 05.06.2026), задля отримання інформації щодо виконання рішення МОУ від 26.09.2025 № 5601/уд та постанови КМУ від 11.02.2025 № 153, стосовно виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, а саме на колишнього військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
Листом від 05.06.2026 року №182/2/943 позивачу відмовлено у здійснені виплати у зв`язку з тим, в/ч НОМЕР_3 встановлені ризики незаконної виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до ОСОБА_1 , який був прийнятий на військову службу за контрактом від 26.10.2020, згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) № 162-РС від 26.10.2020, був укладений контракт про проходження військової служби на посадах осіб рядового складу строком на 3 (три) роки та безперервне проходження військової служби, а під виконання вимог Постанови підпадає категорія громадян України з числа осіб рядового, сержантського складу Збройних Сил, які були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану (24 лютого 2022 року). Отже у випадку позивача наявне порушення загальної умови Постанови про прийняття або призов під час військового стану.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Дослідивши позовну заяву, викладені в ній доводи та надані доказі в обґрунтування наявності права на нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 1млн грн згідно з п.4 постанови КМУ №153, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч.1-3 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною 4 ст.9 Закон №2011-ХІІ передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02.2022 року №64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02. 2022 року № 2102-ІХ в Україні введений воєнний стан, якій триває. Воєнний стан та мобілізація продовжена до 04.05.2026 року на підставі Закону України від 14.01.2026 року, яка затвердила Укази Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та «Про продовження строку проведення загальної мобілізації».
11.02.2025 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №153, відповідно до п. 1 якої постановлено погодитися з пропозицією Міністерства оборони та Міністерства внутрішніх справ стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану (далі - експериментальний проект).
Пунктом 2 постанови КМУ №153 затверджено, зокрема, Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.
Пунктом 3 постанови №153 визначені: - учасники експериментального проекту; - координатор (Міністерство оборони); - фінансування (за рахунок коштів державного бюджету) 
Учасники експериментального проекту є:
громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; 
Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ;
військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Абзацом 2 п. 4 постанови КМУ №153 установлено, що: 
громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року №64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року №2102, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень.
Позивач вважає, що він має право на винагороду у розмірі 1 млн. гривень саме на підставі абз. 2 п. 4 постанови КМУ №153.
Абзацом 4 п. 4 постанови КМУ №153 також установлено, що винагорода не виплачується військовослужбовцям, зазначеним в абз.2,3 цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився.
Також абзацом 5 п.4 постанови №153 установлено, що виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абз.2 цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці 2 цього пункту, та, зокрема: були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу.
Отже за приписами абзаців 2,4 п.4 визначена сукупність обов`язкових умов, за яких військовослужбовцю може бути виплачена одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах в розмірі 1 млн гривень:
1) особа повинна бути громадянином України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу (Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення);
2) до набрання чинності цією постановою особа мала бути у віці до 25 років прийнята або призвана на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX;
3) особа проходить військову службу та брала безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою;
4) відсутність двох або більше разів за сукупністю притягнення до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився.
Судом встановлено, що для нарахування та виплати вказаної одноразової грошової винагороди відносно позивача відсутні сукупність необхідних умов визначених абз.2,4 п.4 постанови №153.
Позивач є громадянином України, у віці до 25 років, проходив службу у рядовому складі ВСУ, відсутні відомості про притягнення його до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної відповідальності.
Проте позивач не був прийнятий або призваний на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. №64. Також не був прийнятий на військову службу за контрактом під час воєнного стану з числа осіб, які проходили строкову військову службу.
Відповідно до відомостей з послужного списку, 26.10.2022 року ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за контрактом на військову служу у в/ч НОМЕР_1 .
Отже позивач проходив військову службу до початку дії воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24.02. 2022 р. №64.
Таким чином, для нарахування та виплати одноразової грошової винагороди відносно позивача відсутня сукупність необхідних умов визначених абз.2,4 п.4 постанови №153, відповідно відсутні підстави для задоволення його позовних вимог про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн грн на підставі абз.2 п.4 постанови КМУ від 11.02.2025 №153.
Крім того, доводи позивача про те, що тлумачення Постанови №153 у вузькому значенні, тобто лише відносно осіб, які уклали контракт до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану буде дискримінаційним відносно осіб, які продовжили контракт під час дії воєнного стану, не приймаються судом, оскільки застосування приписів законодавства, зокрема Постанови № 153, не може вказувати на наявність дискримінації, або обмеження прав військовослужбовців.
Згідно зі ст.ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог розподіл судових витрат не здійснюється.
Частиною 9 ст.18 КАС України визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Згідно з п.128 Розділу VII Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженого Рішенням ВРП 17 серпня 2021 №1845/0/15-21 встановлено, що до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних в суді можливостей.
Конституційний Суд України у рішенні від 03.10.1997 року №4-зп зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше. 
Отже, за наявності декількох норм, які по-різному регулюють спірне питання повинні застосовуватися положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.
Враховуючи, що ч.9 ст.18 КАС України, якою визначено, що суд проводить розгляд судової справи за матеріалами у формах, визначених Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), прийнята пізніше ніж абз.1 ч.10 ст.243 КАС України, суд застосовує норму, яка прийнята пізніше.
Оскільки ухвалою суду при відкритті провадженні вирішено здійснити розгляд справи та її формування та зберігання в електронній формі суд викладає рішення в електронній формі.
Керуючись ст.2, 3, 6, 7, 9, 12, 13, 139, 241-246 КАС України, суд, –

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), третя особа Міністерство оборони України (проспект Повітряних Сил, буд. 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 00034022) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України. 
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.