Справа № 560/4181/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

10 липня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить:
1. Визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо нерозгляду по суті вимоги ОСОБА_1 , викладеної у скарзі від 10.03.2026 (вх. № Ч-6519 від 11.03.2026), в частині проведення перевірки дій судового експерта Хмельницького відділення КНДІСЕ Денисова Д.В. під час проведення судової експертизи № 214/24-26 та розгляду питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
2. Зобов`язати Міністерство юстиції України розглянути скаргу ОСОБА_1 від 10.03.2026 в частині вимог щодо проведення дисциплінарного провадження стосовно дій судового експерта Денисова Д.В. та надати вмотивовану відповідь по суті у встановлений законом строк.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10 березня 2026 року він звернувся до Міністерства юстиції України зі скаргою (запереченням на лист КНДІСЕ від 27.02.2026 № 3782/1329-14-26/07.1) у цивільній справі № 676/703/21. У вказаному зверненні позивач наголошував на грубих порушеннях процедури проведення судової будівельно-технічної експертизи № 214/24-26 судовим експертом Хмельницького відділення КНДІСЕ Денисовим Д.В., зокрема щодо неналежного повідомлення про огляд об`єкта та проведення однобічного огляду. На підставі цього заявник сформулював три вимоги: провести перевірку дій судового експерта, визнати послугу з проведення експертизи наданою неналежним чином та повернути сплачені кошти в розмірі 10 980,56 грн.
Листом Департаменту експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України від 12 березня 2026 року № 34261/38494-31-26/6.3 позивачу надано відповідь, у якій зауважено, що вирішення питання повернення коштів не належить до повноважень міністерства. Водночас, за твердженням позивача, відповідач повністю проігнорував його першу вимогу щодо перевірки дій судового експерта та розгляду питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, не прийнявши з цього приводу жодного рішення та не надавши відповіді по суті.
Позивач вважає таку бездіяльність Міністерства юстиції України протиправною та такою, що порушує вимоги Конституції України, статей 15, 19 Закону України «Про звернення громадян», статті 14 Закону України «Про судову експертизу» та Порядку розгляду Центральною експертно-кваліфікаційною комісією питань щодо дисциплінарної відповідальності судових експертів. На переконання позивача, відповідач був зобов`язаний об`єктивно і всебічно розглянути скаргу в частині ініціювання дисциплінарного провадження стосовно експерта та надати вмотивовану відповідь.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.04.2026 залучено ОСОБА_2 у справі №560/4181/26 як представника відповідача - Міністерства юстиції України. 
Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що Міністерство діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними. Вказує, що у своїй письмової скарзі від 10.03.2026 позивач порушував питання щодо проведення службової перевірки дій експерта, визнання послуги з проведення експертизи неналежною та повернення сплачених коштів у розмірі 10 980,56 грн. При цьому питання дисциплінарної відповідальності судового експерта позивачем у цьому зверненні взагалі не порушувалося. Оскільки подана скарга не відповідала нормативно визначеним вимогам до скарг на дії (бездіяльність) судового експерта для ініціювання дисциплінарного провадження, Міністерство розглянуло її в порядку розгляду звернень громадян та надало повну і вмотивовану відповідь листом від 12.03.2026. Окрім того, з порушених питань заявнику вже неодноразово надавались аналогічні роз`яснення попередніми листами від 25.12.2025 та 23.02.2026.
Представник відповідача наголошує, що Міністерство юстиції України не наділене повноваженнями втручатись у проведення судової експертизи, перевіряти дії експертів під час її виконання, а також вирішувати питання щодо повернення сплачених коштів, оскільки контроль за дотриманням законів покладається на керівника експертної установи (КНДІСЕ). Питання обґрунтованості, достовірності висновку експерта та допустимості його як доказу, відповідно до процесуального законодавства, належать до виключної компетенції суду, який розглядає цивільну справу. Питання ж повернення коштів за експертизу є судовими витратами і також вирішується судом.
Додатково зауважує про відсутність порушеного права позивача у сфері публічно-правових відносин, оскільки ухвалою суду від 20.10.2025 у цивільній справі за клопотанням самого позивача призначення експертизи було скасовано, а отже, необхідність у ній відпала. Факт того, що позивач залишився незадоволений результатом розгляду його звернень, не свідчить про протиправність дій чи бездіяльності міністерства. На підставі викладеного, представник відповідача просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.
У відзиві на позов відповідач просить розглянути справу за участі представника Міністерства юстиції.
Вирішуючи зазначене клопотання, суд враховує, що частиною шостою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Враховуючи те, що ця справа є незначної складності, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання, тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.
Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується з аргументами відповідача та вважає їх необґрунтованими. Він зазначає, що формальний підхід міністерства щодо відсутності у скарзі буквального формулювання про дисциплінарну відповідальність є неправомірним. На переконання позивача, викладені ним факти грубого порушення експертом ОСОБА_3 процедури огляду об`єкта без належного повідомлення містять чіткі ознаки дисциплінарного проступку. Відтак, отримавши таку скаргу, Міністерство юстиції України було зобов`язане здійснити її попередній розгляд відповідно до Порядку № 1224/5 та або запропонувати усунути недоліки, або підготувати вмотивоване подання до дисциплінарної палати ЦЕКК, а не просто перенаправляти звернення до КНДІСЕ.
Позивач також вказує на підміну понять з боку відповідача, наголошуючи, що предметом судового оскарження є не зміст чи обґрунтованість висновку експерта як доказу, що дійсно належить до компетенції суду, а виключно процедурні порушення, допущені експертом при використанні судово-експертних дій. Перевірка ж дотримання цієї процедури та дисципліни належить саме до виключної компетенції міністерства та ЦЕКК, тоді як керівник КНДІСЕ не наділений повноваженнями притягати експертів до дисциплінарної відповідальності.
Окрім цього, позивач спростовує твердження про відсутність порушеного права, зазначаючи, що протиправна бездіяльність відповідача позбавила його законної можливості на об`єктивний розгляд дій судового експерта спеціально уповноваженим органом у порядку, визначеному профільним законодавством, замість чого скаргу було розглянуто в загальному порядку звернень громадян із наданням формальної відповіді. З огляду на вказане, позивач просить відхилити доводи відповідача та задовольнити позовні вимоги повністю.
У додаткових поясненнях позивач наголошує на неприпустимості надмірного формалізму з боку суб`єкта владних повноважень та зазначає, що державний орган має керуватися принципом пріоритету суті над формою. Не маючи спеціальної юридичної освіти, він звернувся до Міністерства юстиції України як до профільного органу контролю та детально описав процедурні порушення в діях експерта ОСОБА_3 (проведення огляду об`єкта без повідомлення сторони), які мають явні ознаки дисциплінарного проступку. Відтак відповідач, як професійний суб`єкт владних повноважень, був зобов`язаний самостійно надати правову кваліфікацію цим фактам та розглянути скаргу за спеціальною процедурою, а не відмовляти у захисті прав лише через використання терміна "службова перевірка" замість "дисциплінарне провадження".
Представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив, яких вказує, що Міністерство юстиції України діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. Скарга позивача від 10.03.2026 за своїм змістом та вимогами не відповідала критеріям, визначеним пунктом 5 Порядку розгляду ЦЕКК питань щодо дисциплінарної відповідальності судових експертів (наказ Мін`юсту № 1224/5), оскільки у ній порушувалися питання проведення службової перевірки, визнання послуги неналежною та повернення коштів, а не притягнення експерта до дисциплінарної відповідальності. Через це звернення було правомірно розглянуто в порядку Закону України «Про звернення громадян» з наданням вичерпної відповіді.
Представник наголошує, що Міністерство не має законодавчих повноважень втручатися в процес проведення експертизи, перевіряти обґрунтованість висновку або вирішувати фінансові питання щодо повернення коштів. Оцінка висновку є виключною компетенцією суду, а повернення оплати є цивільно-правовим спором. Попередні звернення позивача були обґрунтовано та у п`ятиденний строк перенаправлені за належністю до Київського НДІСЕ, до чиєї безпосередньої компетенції, як установи-виконавця, входить контроль за діяльністю Хмельницького відділення. На думку відповідача, дії позивача спрямовані виключно на повернення коштів за експертизу, проведення якої було припинено судом за його ж клопотанням, а доводи про протиправну бездіяльність Мін`юсту ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм права.
Позивач у додаткових поясненнях вважає аргументи відповідача, викладені у запереченнях, безпідставними й такими, що спотворюють дійсні обставини справи. Наголошує, що факт скасування судом ухвали про призначення експертизи за його клопотанням жодним чином не нівелює грубих процедурних порушень, допущених судовим експертом Денисовим Д.В., який 09.10.2025 здійснив однобічний огляд об`єкта дослідження без належного повідомлення позивача. Позивач переконаний, що описані ним діяння прямо підпадають під ознаки дисциплінарного проступку, а тому відповідач як професійний суб`єкт владних повноважень не мав права перекладати обов`язок правової кваліфікації на громадянина й відмовляти у розгляді скарги по суті лише через відсутність посилань на конкретні статті закону чи використання терміна "службова перевірка". На думку позивача, Порядок № 1224/5 не наділяє Міністерство правом одноособово змінювати статус скарги до звичайного звернення громадян, а зобов`язує надати можливість усунути формальні недоліки. З огляду на надмірний формалізм відповідача та ухилення від контрольних функцій, позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17.01.2024 у цивільній справі 676/703/21 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, виконання якої доручено Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (далі - Київське НДІСЕ). 
19.04.2024 ОСОБА_1 здійснив попередню оплату вартості проведення вказаної експертизи у розмірі 10 980,56 грн. 
30.09.2025 Київським НДІСЕ було направлено лист про призначення огляду об`єктів дослідження на 09.10.2025. 
09.10.2025 судовим експертом Денисовим Д.В. проведено огляд об`єкта дослідження (будівельно-технічна експертиза № 214/24-26) без участі позивача ОСОБА_1 , оскільки огляд відбувався на частині будинку, що належить відповідачу у цивільній справі. 
20.10.2025 ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області за клопотанням ОСОБА_1 про припинення проведення експертизи було скасовано призначення судової будівельно-технічної експертизи. 
23.10.2025 судовим експертом було складено висновок експертизи за результатами проведеного дослідження. 
19.12.2025 та 20.12.2025 позивач звернувся до Міністерства юстиції України із заявами (зареєстровані за вх. № Ч-30556 від 19.12.2025 та № Ч-30307 від 22.12.2025) щодо проведення згаданої судової експертизи Хмельницьким відділенням Київського НДІСЕ та повернення сплачених за неї коштів. 
25.12.2025 Департаментом експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України за підписом директора Наталії Ткаченко було надано відповідь № 185467/4-30751/6.3. У цьому листі з посиланням на пункт 1.10 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень (наказ Мін`юсту № 53/5) та пункт 5.3 Статуту Київського НДІСЕ (наказ Мін`юсту № 3540/5) позивачу роз`яснено, що контроль за дотриманням законів та організаційне забезпечення виконання експертиз покладено на керівника експертної установи, у зв`язку із чим його звернення направлено для розгляду до Київського НДІСЕ. 
27.01.2026 ОСОБА_1 подав повторне звернення, зареєстроване в Міністерстві юстиції України за вх. № Ч-2623 від 30.01.2026, у якому порушував питання щодо здійснення перевірки відповідності дій експерта вимогам антикорупційного законодавства і професійної етики під час професійної діяльності, а також повернення сплачених коштів. 
23.02.2026 Міністерством юстиції України за підписом директора Департаменту Наталії Ткаченко було надано відповідь № 24471/4-2623/6.3. У листі зазначено, що відповідно до Положення про Міністерство юстиції України (постанова КМУ № 228) до завдань відомства не належить проведення перевірок щодо дотримання експертами антикорупційного законодавства та етики, а також повернення коштів. Позивачу роз`яснено процесуальний статус експерта як учасника цивільного процесу за статтями 72, 76, 89, 102, 110, 133, 239 ЦПК України, право суду самостійно оцінювати висновок та викликати експерта для роз`яснень, а також рекомендовано з порушених фінансових питань звернутися до суду, який призначив експертизу, або скористатися правом на судовий захист відповідно до статті 4 ЦПК України. 
27.02.2026 Київським НДІСЕ за вих. № 3782/1329-14-26/07.1 було видано лист-відповідь, яким ОСОБА_1 відмовлено у поверненні сплачених за проведення експертизи коштів. Вказане звернення позивача від 27.02.2026 також надійшло до Міністерства юстиції України 03.03.2026 і було зареєстроване за вх. № 38494-31-26. 
11.03.2026 у Міністерстві юстиції України за вх. № Ч-6519 було зареєстровано документ ОСОБА_1 від 10.03.2026, адресований Міністру юстиції України із копією до Київського НДІСЕ, з назвою «Заперечення на лист та скарга щодо порушення порядку проведення експертизи № 214/24-26 та неповернення коштів». 
У тексті цієї скарги ОСОБА_1 , посилаючись на норми статей 3, 4 Закону України «Про судову експертизу» та статей 1, 15, 19 Закону України «Про звернення громадян», просив: 
1. Провести службову перевірку щодо дій експерта Хмельницького відділення КНДІСЕ, який проводив будівельно-технічну експертизу № 214/24-26, щодо факту проведення огляду 09.10.2025 без доказів належного повідомлення позивача. 
2. Визнати послугу з проведення експертизи № 214/24-26 такою, що надана неналежним чином та з порушенням процедури. 
3. Повернути кошти у розмірі 10 980,56 грн, сплачені як попередня оплата вартості проведення експертизи від 19.04.2024. 
У разі відмови у задоволенні цих вимог скаржник зазначив про намір у майбутньому звертатися до суду та до Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України (ЦЕКК) з вимогою притягнути експерта до дисциплінарної відповідальності. 
12.03.2026 Департаментом експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України за підписом директора Наталії Ткаченко було сформовано та надано відповідь № 34261/38494-31-26/6.3 на звернення позивача від 27.02.2026 та 10.03.2026. У цьому листі відповідач повідомив, що з порушеного питання позивачу вже надавалися відповіді раніше, а вирішення фінансових питань щодо повернення коштів за експертизу не належить до завдань та повноважень Міністерства юстиції України, визначених Положенням про Міністерство юстиції України (затвердженим постановою КМУ від 02.07.2014 № 228), із одночасним роз`ясненням права на судове оскарження дій, бездіяльності чи рішень суб`єктів владних повноважень. 
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо нерозгляду по суті його вимоги, викладеної у скарзі від 10.03.2026 (вх. № Ч-6519 від 11.03.2026), в частині проведення перевірки дій судового експерта Хмельницького відділення КНДІСЕ Денисова Д.В. під час проведення судової експертизи № 214/24-26 та розгляду питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд враховує таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правовідносини щодо розгляду органами державної влади звернень громадян врегульовано Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР).
Статтею 1 Закону № 393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності зі зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. 
При цьому пунктом четвертим статті 3 цього Закону скаргою визнається звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Частиною першою статті 5 Закону № 393/96-ВР встановлено вимоги до звернення: у ньому має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги.
Статтею 7 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.
Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.
Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.
Статтею 15 Закону № 393/96-ВР передбачено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, установа, організація незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) чи скарги та повідомити громадянина про наслідки розгляду.
Відповідно до статті 16 Закону № 393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, медіа, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.
Згідно зі статтею 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:
об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;
у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;
на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;
скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;
забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;
письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;
вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;
у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.
Частиною першою статті 20 Закону № 393/96-ВР встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.
Спеціальним законом, що визначає правовий статус, права та обов`язки судового експерта, а також підстави й порядок притягнення його до відповідальності, є Закон України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 № 4038-XII (далі - Закон № 4038-XII).
Відповідно до статті 3 Закону № 4038-XII судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності та повноти дослідження.
Статтею 9 Закону № 4038-XII передбачено, що атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України.
Відповідно до статті 12 Закону № 4038-XII визначено обов`язки судового експерта, зокрема провести повне дослідження і дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок, заявляти самовідвід за наявності підстав.
Статтею 14 Закону № 4038-XII встановлено, що судовий експерт на підставах та в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до дисциплінарної, адміністративної, цивільно-правової та кримінальної відповідальності.
Питання дисциплінарної відповідальності судового експерта розглядається експертно-кваліфікаційною комісією, що утворюється в порядку, визначеному цим Законом.
Підставою для розгляду питання дисциплінарної відповідальності судового експерта є подання міністерства або іншого державного органу, що здійснює організаційно-управлінські функції щодо діяльності державних спеціалізованих установ та судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, або уповноважених цими державними органами суб`єктів, які організаційно забезпечують діяльність експертно-кваліфікаційних комісій.
Подання готується за результатами розгляду скарг осіб, які є учасниками справи, або кримінального провадження, інших правовідносин, до яких залучено судового експерта, на дії (бездіяльність) судового експерта, а також документів, оформлених за результатами здійснення контролю за дотриманням судовими експертами законодавства з питань судово-експертної діяльності, які містять обґрунтовану інформацію щодо наявності в діях (бездіяльності) судового експерта ознак дисциплінарного проступку, передбаченого частиною третьою цієї статті. Подання вноситься на розгляд експертно-кваліфікаційної комісії не пізніше 15 календарних днів з дня надходження відповідних матеріалів.
Процедура розгляду експертно-кваліфікаційною комісією питань щодо дисциплінарної відповідальності судових експертів включає:
розгляд питання щодо відкриття дисциплінарного провадження;
розгляд питання та прийняття рішення щодо дисциплінарної відповідальності судового експерта.
На виконання наведених приписів наказом Міністерства юстиції України затверджено Порядок розгляду Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції України питань про дисциплінарну відповідальність судових експертів, атестованих та внесених до Державного реєстру атестованих судових експертів (наказ Мін`юсту № 1224/5; далі - Порядок № 1224/5).
Пунктом 1 Порядку № 1224/5 визначено, що цей Порядок визначає процедуру розгляду Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції України питань щодо дисциплінарної відповідальності судових експертів науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - НДУСЕ) та судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі - судові експерти), за дисциплінарні проступки у сфері судово-експертної діяльності, визначені частиною третьою статті 14 Закону України «Про судову експертизу».
Згідно з пунктом 2 Порядку № 1224/5 питання щодо дисциплінарної відповідальності судових експертів розглядаються дисциплінарною палатою Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України (далі - ЦЕКК) відповідно до Положення про неї та цього Порядку.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1224/5 скарга на дії (бездіяльність) судового експерта має містити:
повне найменування (власне ім`я, прізвище) особи, яка подає скаргу, її місце проживання (перебування) (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (власне ім`я, прізвище) представника такої особи, якщо звернення подається представником, та підтвердження такого представництва;
відомості про те, що особа, яка або від імені якої подається скарга, є / була учасником справи або кримінального провадження, інших правовідносин, до яких залучено судового експерта;
відомості про те, які права, свободи чи законний інтерес особи порушено діями (бездіяльністю) судового експерта;
власне ім`я та прізвище судового експерта, дії (бездіяльність) якого оскаржуються;
викладення обставин, які містять інформацію про дисциплінарний проступок, передбачений частиною третьою статті 14 Закону України «Про судову експертизу»;
дату і номер висновку експерта, суть порушення з посиланням на частину висновку експерта (у разі, коли наявність порушення підтверджується інформацією, що вказана у висновку) із зазначенням конкретних положень нормативно-правових актів з питань судово-експертної діяльності (назва, пункт, частина тощо), які порушено експертом;
інформацію про те, що дані, про які йдеться у скарзі, отримані та надані без порушення чинного законодавства.
Якщо обставини, викладені у скарзі, стосуються дисциплінарного проступку судового експерта, наявність якого підтверджується інформацією, зазначеною у висновку експерта, до звернення обов`язково додається якісна копія цього висновку.
Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» № 53/5 (далі - Інструкція № 53/5) врегульовано організаційні питання призначення та проведення експертиз. Пунктом 1.10 Інструкції № 53/5 передбачено, що при проведенні експертиз в експертній установі організаційне, матеріально-технічне забезпечення їх виконання, контроль за своєчасним проведенням і за дотриманням законів та інших нормативно-правових актів з питань експертизи покладається на керівника експертної установи.
Положенням про Міністерство юстиції України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228 (далі - Положення № 228), визначено завдання та повноваження Міністерства. 
Згідно з підпунктом 67 пункту 3 Положення № 228 основними завданнями Мін`юсту є, зокрема: організовує науково-методичне забезпечення судово-експертної діяльності та здійснює організаційно-управлінські функції щодо діяльності науково-дослідних установ судових експертиз Мін`юсту; визначає порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства з питань судово-експертної діяльності науково-дослідними установами судових експертиз Мін`юсту та здійснює такий контроль.
Водночас Положенням № 228 не віднесено до повноважень Міністерства вирішення питань здійснення службового контролю за безпосередніми діями експертів під час проведення конкретного дослідження - ці питання віднесено до компетенції керівника експертної установи (в частині організації і контролю) та суду, який розглядає відповідну справу (в частині оцінки висновку експерта як доказу).
Із аналізу наведених норм слідує, що законодавством розрізняються два самостійні правові механізми: 1) контроль керівника експертної установи за організацією та якістю проведення експертиз (службова, внутрішньовідомча перевірка), який здійснюється в порядку відомчого підпорядкування відповідно до статутних документів установи; 2) дисциплінарна відповідальність атестованого судового експерта, питання про яку розглядається виключно експертно-кваліфікаційною комісією (у цій справі - ЦЕКК при Міністерстві юстиції України) за процедурою, встановленою Порядком № 1224/5, і яка ініціюється поданням, що відповідає визначеним цим Порядком вимогам щодо суб`єкта звернення, змісту та форми.
Наведені правові механізми не є тотожними ані за суб`єктом, уповноваженим вчиняти відповідні дії, ані за процедурою, ані за правовими наслідками. Тому звернення особи з проханням про проведення "службової перевірки" дій експерта саме по собі не є і не може розцінюватися як подання про порушення питання про дисциплінарну відповідальність цього експерта в розумінні Порядку № 1224/5, якщо зі змісту такого звернення не вбачається однозначного волевиявлення заявника на ініціювання саме дисциплінарного провадження.
З матеріалів справи суд встановив, що у скарзі позивача від 10.03.2026 вх. № Ч-6519 від 11.03.2026 сформульовано три вимоги: провести службову перевірку щодо дій експерта; визнати послугу з проведення експертизи такою, що надана неналежним чином; повернути сплачені кошти. Вимога про ініціювання дисциплінарного провадження стосовно судового експерта ОСОБА_3 в тексті цього звернення не викладена. Позивач лише зазначив про намір у майбутньому, в разі відмови в задоволенні наведених вимог, звернутися з цього приводу до суду та до ЦЕКК при Міністерстві юстиції України.
За таких обставин суд погоджується з доводами відповідача про те, що станом на час розгляду звернення позивача від 10.03.2026 предметом цього звернення не було порушено питання про притягнення експерта до дисциплінарної відповідальності, а тому у відповідача були відсутні визначені Порядком № 1224/5 підстави для розгляду цього звернення за спеціальною процедурою, встановленою для дисциплінарних скарг, зокрема для підготовки вмотивованого подання до дисциплінарної палати ЦЕКК.
Суд також встановив, що відповідач листом від 12.03.2026 № 34261/38494-31-26/6.3 надав позивачу відповідь на його звернення від 27.02.2026 та 10.03.2026, у якій з посиланням на Положення про Міністерство юстиції України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 № 228, зазначив про відсутність у Міністерства повноважень щодо вирішення питання повернення коштів та роз`яснив право позивача на судове оскарження дій, бездіяльності чи рішень суб`єктів владних повноважень. З матеріалів справи видно, що аналогічні по суті роз`яснення надавалися позивачу відповідачем і раніше - листами від 25.12.2025 та від 23.02.2026, якими, зокрема, повідомлено про належність контролю за організацією проведення експертиз до компетенції керівника експертної установи (Київського НДІСЕ) та про направлення попередніх звернень позивача за належністю до цієї установи.
Таким чином, відповідач розглянув усі фактично поставлені у зверненні позивача питання та надав вмотивовану відповідь по суті в межах наданих йому повноважень, що відповідає вимогам статей 15, 19 Закону № 393/96-ВР.
Доводи позивача про те, що відповідач, як професійний суб`єкт владних повноважень, був зобов`язаний самостійно здійснити правову кваліфікацію викладених у скарзі фактів та розцінити її як подання про дисциплінарну відповідальність експерта незалежно від використаної термінології, суд відхиляє з огляду на таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок № 1224/5 як спеціальний нормативно-правовий акт визначає чіткі вимоги до форми та змісту подань про порушення питання дисциплінарної відповідальності судового експерта, встановлення яких обумовлено особливим статусом атестованого судового експерта та необхідністю дотримання гарантій законності при вирішенні питання про його дисциплінарну відповідальність. Розширювальне тлумачення змісту звернення позивача, що не містить прямо вираженої вимоги про ініціювання дисциплінарного провадження, всупереч його дійсному змісту, суперечило б принципу законності діяльності суб`єкта владних повноважень та потягнуло б вихід відповідача за межі власних повноважень.
Суд також враховує, що позивач, будучи обізнаним з розмежуванням службової перевірки та дисциплінарного провадження, про що свідчить його ж застереження в тексті скарги від 10.03.2026 щодо наміру звернутися до ЦЕКК у майбутньому за наслідками розгляду інших вимог, мав реальну можливість чітко сформулювати відповідну вимогу до відповідача.
За таких обставин відсутні підстави вважати, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нерозгляду вимоги, яка фактично не була заявлена позивачем у зверненні від 10.03.2026.
Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проаналізувавши наведені норми права та встановлені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом відповідач розглянув усі фактично викладені у скарзі позивача від 10.03.2026 вимоги та надав вмотивовану відповідь у визначений законом строк. 
За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстав для відшкодування позивачу судових витрат немає. 
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідач:	Міністерство юстиції України (вул. Городецького архітектора, 13,м. Київ,01001 , код ЄДРПОУ - 00015622) 	

Головуючий суддя 		В.К. Блонський