Справа № 365/252/26 
Номер провадження: 2/365/406/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

16 вересня 2026 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Кучерявої Л.М.
за участі секретаря судового засідання Савоскули Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 2 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 через свого уповноваженого представника – адвоката Костенка О.М. 27 березня 2026 року звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати за ним право власності на частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5184 га, кадастровий номер 3221985500:05:014:0002, що розташована на території Згурівської селищної ради Броварського району Київської області, в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька – ОСОБА_3 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько – ОСОБА_3 . Позивач після смерті батька спадщину прийняв, у зв`язку з чим Згурівською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 179/2006. Відповідач ОСОБА_2 , який теж є сином померлого, заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку не подавав, з померлим на момент його смерті не проживав та не був зареєстрований, а тому спадщину не прийняв; відмову від спадщини не заявляв, у зв`язку з чим є належним відповідачем у справі. Інші спадкоємців відсутні.
Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 20 березня 2012 року у справі № 2-32/12 визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22 вересня 2006 року та визнано за позивачем, як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,3428 га, розташованої на території Згурівського району Київської області, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 105908, виданим на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації від 9 вересня 2003 року № 461 на ім`я ОСОБА_3 16 березня 2004 року. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 25 березня 2024 року у справі № 2-411/11 (провадження № 2-р/365/1/24) роз`яснено рішення у справі № 2-32/12, а саме встановлено, що земельна ділянка площею 5,3428 га складається з двох земельних ділянок: ділянки № НОМЕР_1 площею 3,8241 га, кадастровий номер 3221985500:04:007:0002, та ділянки № НОМЕР_2 площею 1,5187 га, кадастровий номер 3221985500:05:014:0002, розташованих на території Згурівського (нині – Броварського) району Київської області.
Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 17 січня 2024 року у справі № 365/643/23 (провадження № 2/365/29/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом визнано за позивачем право власності на частину земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 3,8241 га, кадастровий номер 3221985500:04:007:0002, в порядку спадкування після смерті батька. У зазначеній справі відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі. У позовній заяві у справі № 365/643/23 позивач зазначав, що земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 1,5187 га, яка мала невірний кадастровий номер, зазначений в державному акті, не буде предметом позову, а після виготовлення технічної документації буде подано окремий позов про визнання права власності на неї.
Після розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельна ділянка № НОМЕР_2 залишила свій кадастровий номер 3221985500:05:014:0002, проте її площа була уточнена з 1,5187 га на 1,5184 га та зареєстрована в Державному земельному кадастрі 11 листопада 2025 року.
Таким чином, на момент подання цього позову за позивачем в порядку спадкування після смерті батька визнано право власності та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: частину земельної ділянки площею 3,8241 га, кадастровий номер 3221985500:04:007:0002 (на підставі рішення у справі № 2-32/12 та ухвали про роз`яснення рішення у справі № 2-411/11); ще частину цієї ж земельної ділянки (на підставі рішення у справі № 365/643/23); частину земельної ділянки площею 1,5184 га, кадастровий номер 3221985500:05:014:0002 (на підставі рішення у справі № 2-32/12 та ухвали у справі № 2-411/11), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 454344076 від 01.12.2025 року, згідно з яким за позивачем 27.11.2025 року зареєстровано право спільної часткової власності (розмір частки ) на земельну ділянку кадастровий номер 3221985500:05:014:0002. Інша частина земельної ділянки площею 1,5184 га, кадастровий номер 3221985500:05:014:0002, в порядку спадкування не оформлена та є предметом цього позову.
Зазначений Державний акт серії КВ № 105908 виданий на ім`я ОСОБА_3 на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації від 09.09.2003 року № 461 (яким також затверджено список власників земельних часток (паїв), в якому зазначений ОСОБА_3 ) та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 27 Згурівським районним відділом земельних ресурсів. Отримання ОСОБА_3 земельних ділянок (ріллі та сіножаті) в межах Середівської сільської ради також підтверджується довідкою старости Середівського старостинського округу Згурівської селищної ради № 83 від 10.10.2023 року.
При зверненні позивача до Згурівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу частину земельної ділянки площею 1,5184 га йому було відмовлено, оскільки позивачем не надано оригіналу Державного акта серії КВ № 105908, а відомості про зареєстроване право власності спадкодавця на цю земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні, що підтверджується листом-відмовою державного нотаріуса Згурівської державної нотаріальної контори Саркісян О.М. № 455/01-16 від 16.03.2023 року.
Позивач зазначає, що виготовлення нового державного акта на ім`я померлого неможливе, оскільки з січня 2013 року державні акти на право власності на землю не виготовляються, а орган, що їх видавав, ліквідовано, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості оформити спадкові права в позасудовому порядку. Спадкові права позивача ніким не оспорюються.
Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області Кучерявої Л.М. від 14 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи, задоволено клопотання представника позивача про витребування з архіву Згурівського районного суду Київської області матеріалів цивільних справ № 2-32/12 (рішення від 20.03.2012 року), № 2-411/11 (ухвала від 25.03.2024 року) та № 365/643/23 (рішення від 17.01.2024 року).
Ухвалою суду від 5 серпня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Костенко О.М. належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, представник позивача направив заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву та заперечення щодо позовних вимог до суду не подав. У матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 , в якій він 12.05.2026 просив відкласти розгляд справи на іншу дату у зв`язку із його зверненням за правовою допомогою. Судові повістки в суд відповідач отримував, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що відповідно до рішення Згурівського районного суду Київської області від 20.03.2012 у справі 3 2-32/12 та ухвали Згурівського районного суду від 25.03.2024 року у справі № 2-411/11 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , як спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано право власності на частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,3428 га, яка складається з двох земельних ділянок: ділянки № НОМЕР_1 площею 3,8241 га, кадастровий номер 3221985500:04:007:0002 та ділянки № НОМЕР_2 площею 1,5187 га, кадастровий номер 3221985500:05:014:0002, які розташовані на території Згурівського (нині – Броварського) району Київської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 105908, виданого на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації від 09 вересня 2003 року № 461 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ухвала набрала законної сили 10.04.2024 року (а.с. 9-11 – рішення, а.с. 12-16 - ухвала). 
Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 17.01.2024 року у справі № 365/643/23 визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,8241 га кадастровий номер 3221985500:04:007:0002, що розташована на території Згурівської селищної ради Броварського району Київської області, в порядку спадкування після смерті батька – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення суду набрало законної сили 17.02.2024. У мотивувальній частині вказаного рішення вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 відкрилась спадщина у рівних частинах по на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3428 га, яка розташована на території Згурівського району Київської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 105908, виданого на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації від 9 вересня 2003 року № 461 на ім`я ОСОБА_3 16 березня 2004 року. Позивач спадщину у встановленому законом порядку прийняв, в свою чергу відповідач спадщину не прийняв. Строк для прийняття спадщини закінчився (а.с. 18-21 – рішення). У позовній заяві у справі № 365/643/23 позивач ОСОБА_1 вказував на те, що «земельна ділянка № НОМЕР_2 площею 1,5187 га має невірний кадастровий номер 3221985500:05:014:0002, що зазначений в державному акті, тому не буде предметом в даному позові, а після виготовлення всіх технічних документів буде подано позов про визнання на неї права власності» (а.с. 2 справи № 365/643/23).
Після розробки технічної документації в 2024-2025 роках за земельною ділянкою № НОМЕР_2 залишився кадастровий номер 3221985500:05:014:0002, проте було уточнена площа з 1,5187 га на площу 1,5184 га (а.с. 26 -30 – довідка, розпорядження, список, а.с. 31-32 – державний акт, а.с. 3343 – витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, а.с. 44 – витяг з Державного реєстру речових прав).
У судовому засіданні встановлено, що за позивачем в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 визнано право власності та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав наступні земельні ділянки: частина земельної ділянки площею 3,8241 га кадастровий номер 3221985500:04:007:0002 згідно рішення суду від 20.03.2012 у справі № 2-32/12 та ухвали від 25.03.2024 у справі № 2-411/11; частина земельної ділянки площею 3,8241 га кадастровий номер 3221985500:04:007:0002 згідно рішення суду від 17.01.2024 у справі № 365/643/23; частина земельної ділянки площею 1,5184 га кадастровий номер 3221985500:05:014:0002 згідно рішення суду від 20.03.2012 у справі 2-32/12 та ухвали суду від 25.03.2024 у справі № 2-411/11. 
Інша частина земельної ділянки площею 1,5184 га кадастровий номер 3221985500:05:014:0002, на яку відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_3 , не оформлена в порядку спадкування. Вказана частина земельної ділянки земельної ділянки площею 1,5184 га кадастровий номер 3221985500:05:014:0002 належала померлому ОСОБА_3 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 105908 (а.с. 31-32). Вказаний державний акт був виданий на померлого ОСОБА_3 на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації від 09.09.2003 № 461 (а.с. 29 - розпорядження, а.с. 30 - список). У довідці старости Середвського старостнського округу від 10.10.2023 № 83 вказано, що згідно розподілу земель колективної власності на земельні частки (паї) та проведеного жеребкування ОСОБА_3 витягнув слідуючі номери на земельні ділянки: рілля № НОМЕР_4 , площею 3,82, сінокос № НОМЕР_5 , площею 1,52 га (а.с. 26-28).
Позивачем ОСОБА_1 отримано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5184 га кадастровий номер 3221985500:05:014:0002, що розташована на території Згурівської селищної ради Броварського району Київської області. Право власності на земельну ділянку в Державному земельному кадастрі зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с. 33-43 – копія витягу з ДЗК про земельну ділянку).
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті батька шляхом подання нотаріусу відповідної заяви, у зв`язку з чим заведена спадкова справа № 179/2006 (а.с. 38-65 справа № 365/643/23). Відповідач ОСОБА_2 у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подав, на день смерті спадкодавця з ним не проживав та зареєстрованим за його адресою не був, а тому відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину не прийняв; відмову від спадщини не заявляв. Інших спадкоємців судом не встановлено.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 спадщину у вигляді частини земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5184 га кадастровий номер 3221985500:05:0014:0002 не прийняв, то вказана спадщина відкрилась для спадкування позивачу ОСОБА_1 , який спадщину у встановленому законом порядку прийняв.
В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема успадкування.
Статтею 116 Земельного кодексу України визначено підстави набуття права на землю, зокрема із земель державної і комунальної власності та шляхом приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.
Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Частиною першою статті 152 Земельного кодексу України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року суди вирішують питання про визнання права на спадкове майно, якщо протягом встановленого законом строку заінтересована особа вступила в управління або володіння цим майном.
Пунктом 10 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Позивачу було відмовлено приватним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну на частину земельної ділянки площею 1,5184 га кадастровий номер 3221985500:05:014:0002, у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на земельну ділянку, зокрема оригіналу державного акту, а тому звернення до суду за правилами позовного провадження із вимогою про визнання за ним права власності на спадкове майно є належним способом захисту його порушених спадкових прав.
Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.
Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Суд враховує, що сама лише відсутність оригіналу державного акта на право власності на земельну ділянку не може бути підставою для позбавлення спадкоємця права на спадкове майно, а з огляду на те, що з січня 2013 року державні акти на право власності на землю не виготовляються та відсутній орган, уповноважений на їх видачу, позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину в позасудовому порядку, у зв`язку з чим належним способом захисту його порушеного права є звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. 
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,5184 га, кадастровий номер 3221985500:05:014:0002, в порядку спадкування після смерті батька – ОСОБА_3 , є обґрунтованими, підтвердженими належними, допустимими та достатніми доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Позивач у позовній заяві просив у разі задоволення позову не стягувати з відповідача понесені судові витрати, у зв`язку з чим, керуючись клопотанням позивача, суд вважає за необхідне не застосовувати до ОСОБА_2 положення статті 141 ЦПК України щодо розподілу судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. 80, 81, 116, 126, 131, 152 Земельного кодексу України, ст. 15, 16, 392, 1217, 1218, 1223, 1225, 1265, 1268 Цивільного кодексу України, ст. 12, 13, 76–81, 141, 247, 259, 263–265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд 
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька – ОСОБА_3 , право власності на частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,5184 га, кадастровий номер 3221985500:05:014:0002, що розташована на території Згурівської селищної ради Броварського району Київської області.
Не застосовувати до ОСОБА_2 положення статті 141 ЦПК України.
Повернути до Відділу документального обліку та архівної справи Згурівського районного суду Київської області матеріали цивільної справи № 365/643/23 та матеріали цивільної справи № 2-32/12.
Заочне рішення може бути переглянуте Згурівським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомий.

Головуючий суддя Л.М. Кучерява