Харківський районний суд Харківської області
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року 
Справа №635/1627/26
Провадження №3/635/982/2026
Суддя Харківського районного суду Харківської області Карасава І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за участю прокурора – Мельничука О.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Суслова В.Ю. справу про адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення  відносно ОСОБА_1 ,
УСТАНОВИВ:
До Харківського районного суду Харківської області надійшли протоколи про адміністративне правопорушення №26/26 від 16 лютого 2026 року, №28/26 від 16 лютого 2026 та №27/26 від 16 лютого 2026 відносно ОСОБА_1 щодо скоєння правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №26/26 від 16 лютого 2026 року, вбачається,  ОСОБА_1 , будучи поліцейським відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області, являючись згідно з п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, а саме: 28.01.2026 о 17:02, подав без поважних причин щорічну декларацію за 2021 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції. Таким чином, ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №28/26 від 16 лютого 2026 року,  ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади поліцейського відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області, являючись згідно з п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, а саме: 28.01.2026 о 17:12, подав без поважних причин щорічну декларацію за 2022 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції. Таким чином, ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 1726 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №27/26 від 16 лютого 2026 року ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади поліцейського відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області, являючись згідно з п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, несвоєчасно, а саме: 28.01.2026 о 17:08, подав без поважних причин декларацію при звільненні шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.
Таким чином, ОСОБА_1 не виконав вимоги п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції», у зв`язку з чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушень не визнав та пояснив, що він дійсно не подав своєчасно вказані декларації, оскільки відповідні реєстри були закриті та він не знав, що потрібно їх подавати в установлені законом строки, відповідальні особи його про це не попередили.
Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності адвокат Суслов В.Ю. підтримав позицію ОСОБА_1 та зазначив, що відповідно до Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» ОСОБА_1 строк подання зазначених декларацій не пропущений, оскільки він мав подати їх протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності.
Прокурор просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172-6 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції статті.
Встановлені обставини при розгляді справи та мотиви суду
Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з частини 2 статті 7 КУпАП передбачено, що провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган(посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі. Обставини, які зазначені посадовими особами у протоколі про адміністративне правопорушення, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі. За приписами ст. 251 КУпАП, тягар доказування доведеності вини особи у скоєнні інкримінованого адміністративного правопорушення покладається на уповноважену службову особу, яка складає протокол про адміністративне правопорушення.
Вина є одним із елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння чи бездіяльності.
Частиною 1 ст. 172-6 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
При цьому, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Таким чином, для наявності цього елементу складу правопорушення необхідно встановити сукупність двох обставин: 1) факт подання декларації поза межами встановленого законом строку; 2) відсутність поважних причин для такої затримки.
Якщо декларант мав поважні причини, що об`єктивно унеможливили вчасне подання декларації, об`єктивна сторона правопорушення відсутня.
Обов`язковою ознакою диспозиції ч.1 ст.172-6 КУпАП є несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи.
Відповідно до примітки до ст. 172-6 КУпАП, суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. 
Із досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено, що відповідно до наказу начальника ГУНП в області від 02.04.2021 №207 о/с ОСОБА_1 з 02.04.2021 переміщено на посаду поліцейського відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення ГУНП в області.
ОСОБА_1 07.11.2015 склав Присягу працівника поліції.
Наказом начальника ГУНП в області від 07.11.2015 №47 о/с йому присвоєно спеціальне звання «старший сержант поліції».
Наказом начальника ГУНП в області від 22.03.2022 №164 о/с ОСОБА_1 звільнено з посади поліцейського відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення ГУНП в області з 22.03.2022, без виплати грошового забезпечення з 27.02.2022, згідно Закону України «Про Національну поліцію» за п.6 ч.1 ст.77 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до п. п. «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону поліцейські є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи поліцейським, є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.
Згідно з абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону суб`єкти декларування – особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
Приміткою до ст. 172-6 КУпАП встановлено, що суб`єктами правопорушень у цій статті(крім правопорушень, визначених частинами другою та цієї статті, у частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані) є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що на працівників поліції(поліцейських та державних службовців) поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону(в редакції, яка діяла до внесення змін на підставі Закону України від 20.09.2023 № 3384-IX) особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в" і "г" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до п. 1 ч. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 № 449/21, щорічна декларація – декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону(щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності(після звільнення) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік(період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Подання декларації до Реєстру підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, зазначену в персональному електронному кабінеті, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування.
Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» від 3 березня 2022 року № 2115-IX було призупинено компанію декларування в Україні.
12 жовтня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» №3384-ІХ, яким відновлено декларування та функції НАЗК.
Згідно з п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону встановлено, що особи, які у 2021-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.
Судом встановлено, ОСОБА_1 , будучи поліцейським відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення ГУНП в області, 28.01.2026 о 17:02 подав щорічну декларацію за 2021 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.
Посилання на вказану декларацію в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування: https://public.nazk.gov.ua/documents/db755d95-4059-4dac-9ea7-94708b756b73. 
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 щорічну декларацію за 2021 рік, яку відповідно до п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону №1700-VII повинен був подати не пізніше 31.01.2024, подав 28.01.2026, тобто несвоєчасно.
Також судом встановлено, ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади поліцейського відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення ГУНП в області, 28.01.2026 о 17:12 подав щорічну декларацію за 2022 рік шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.
Покликання на вказану декларацію в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування: https://public.nazk.gov.ua/documents/423a503c-f076-462f-8b92-35925e2c934c. 
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 щорічну декларацію за 2022 рік, яку відповідно до п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону повинен був подати не пізніше 31.01.2024, подав 28.01.2026, тобто несвоєчасно.
Також, відповідно до п. 2 ч. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 23.07.2021 №449/21, декларація при звільненні – декларація, яка подається відповідно до абзацу першого частини другої статті 45 Закону – не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Реєстру відповідно до Закону, крім декларації кандидата на посаду. Декларація при звільненні не подається у таких випадках: особа, яка припинила здійснення діяльності на одній посаді, продовжує здійснювати діяльність на іншій посаді; особа, яка припинила здійснення діяльності, упродовж 30 календарних днів з дня припинення діяльності знову розпочала здійснення діяльності.
ОСОБА_1 , будучи звільненим з посади поліцейського відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення ГУНП в області, 28.01.2026 о 17:08 подав декларацію при звільненні шляхом заповнення відповідної форми на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції.
Покликання на вказану декларацію в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування: https://public.nazk.gov.ua/documents/2f06958c-c69a-4339-94b7-cdb0094ae9de. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 декларацію при звільненні, яку відповідно до п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону повинен був подати не пізніше 31.01.2024, подав 28.01.2026, тобто несвоєчасно.
Надаючи оцінку поважності причин несвоєчасного подання ОСОБА_1 щорічних декларацій за 2021 та 2022 роки та декларації при звільненні, суд виходить з наступного.
Конструктивною ознакою правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП є несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності поважних причин, відповідальність виключається. При цьому, несвоєчасність подання декларації ОСОБА_1 не оспорюється.
Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Відповідно до роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією» під поважними причинами слід розуміти неможливість особи вчасно подати декларацію у зв`язку з хворобою за наявності медичного висновку, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб сайту НАЗК, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою. Перелік поважних причин не може бути вичерпним, є оціночним поняттям та з`ясовується судом в кожному конкретному випадку притягнення особи до відповідальності.
Доводи сторони захисту про те, що у ОСОБА_1 відсутній був прямий умисел щодо неподання вчасно декларацій, оскільки йому не було відомо про необхідність подавати декларації у визначені законодавством України строки, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. 
Щодо наявності суб`єктивної сторони вчиненого адміністративного правопорушення, суд зазначає наступне.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а відповідальність настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Аналіз вказаних норм приводить до висновку, що склад правопорушення за ч. 1 ст.172-6 КУпАП є формальним, обов`язковим елементом його об`єктивної сторони є умисна дія, тобто умисне несвоєчасне подання електронної декларації.
З наданих у судовому засіданні пояснень ОСОБА_1 та матеріалів справи, судом встановлена наявність у ОСОБА_1 непрямого умислу спрямованого на неподання або несвоєчасне подання декларації, оскільки наведені ОСОБА_1 , причини не є поважними та не пов`язані з істотними обставинами, перешкодами та труднощами, що унеможливили своєчасне подання ним декларації щорічної та після звільнення.
При цьому, обов`язок повідомляти осіб щодо необхідності подання декларації не передбачено чинним законодавством.
Щодо інших доводів сторони захисту, суд зазначає, підпунктом 1 п. 1 Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» встановлено, що фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.
Враховуючи викладене, у період дії воєнного стану або стану війни у осіб, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону, немає обов`язку, передбаченого ст. 45 цього Закону, щодо подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Проте Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, зазначений обов`язок поновлено.
Згідно з п. 27 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону встановлено, що особи, які у 2021-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.
Таким чином  ОСОБА_1 , є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення, усвідомлював та був обізнаний щодо необхідності подання вищевказаних декларацій щорічної та після звільнення та несвоєчасно їх подав без поважних причин.
Суд, розглянувши в судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 , поза розумним сумнівом повністю доведена належними та допустимими доказами, а в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави.
Відповідно до вимог статті 36 КУпАП передбачено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом(посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 
Відповідно до статті 34 КУпАП, обставина, що пом`якшує відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.
Відповідно до статті 35 КУпАП обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення судом не встановлено.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника ОСОБА_1 , який працюючи на посаді поліцейського відділення забезпечення роботи спеціальних майданчиків центру забезпечення, тричі не подав своєчасно декларації з підстав незнання закону, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення був звільнений зі служби, враховуючи ступінь його вини, загальні правила накладення адміністративних стягнень, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції статті.
За вказаних обставинах, суд вважає необхідним та достатнім для виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено таке стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлених законом на 1 січня календарного року, що складає 665,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 173-6, 248, 251, 252, 268, 280, КУпАП, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-6 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 665, 60 гривень.
Штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови-не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до статті 308 КУпАП України у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3(три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Харківський районний суд Харківської області протягом 10 днів з дня винесення такої постанови.

Реквізити для сплати штрафу: Код бюджетної класифікації 21081100, банк отримувача Казначейство України(ЕАП) МФО 899998, код отримувача 37874947, ГУК Харків обл/СТГ Пісочин/21081100, номер рахунку UA278999980313030106000020571 (Пісочинська ТГ);
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача(код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України(ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету – 22030106.

Суддя       І.О. КАРАСАВА