Справа № 681/910/26
Провадження 2/681/973/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2026 року 
Полонський районний суд Хмельницької області
 
в складі: головуючого – судді Горщара А.Г.
з участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У червні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті колект» (далі - Товариство) через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором позики №77762553 від 22.09.2021, яка становить 33 818,86 грн та складається з: 15 001 грн – заборгованість за сумою кредиту, 18 817,86 грн – заборгованість за відсотками, а також судові витрати.
В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що 22.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №77762553, за умовами якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 15 001,00 грн, строк позики – 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день.
Згідно з умовами договору позики ОСОБА_1 зобов`язалася вчасно повернути позичені кошти та сплатити проценти за користування позикою в порядку, визначеному цим договором. Однак, у подальшому відповідачка не виконала свої зобов`язання щодо повернення наданої їй позики, внаслідок чого у неї виникла заборгованість в розмірі 33 818,86 грн.
02.11.2022 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали Договір факторингу №029-021122 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №77762553 від 22.09.2021. 
17.12.2025 ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Сіті колект» уклали Договір факторингу №17/12/25-01 від 17.12.2025 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №77762553 від 22.09.2021.
Оскільки станом на день звернення до суду заборгованість у вказаній вище сумі не сплачена, тому представник позивача просить стягнути з відповідачки зазначену заборгованість.
Згідно з ухвалою судді від 15 липня 2026 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи.
30.07.2026 відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву у якому зазначила, що 22.09.2021 між нею та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір позики №77762553, сума – 15 001 грн, строком на 30 днів, умови договору не містять інформації про пролонгацію договору, тому кінцевий строк виконання зобов`язання настав 22.10.2021, а нарахування відсотків після вказаної дати є неправомірним. 
Крім того, ОСОБА_1 вказує, що справа є малозначною та типовою, розгляд якої проводиться без виклику сторін, а тому заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правничої допомоги.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.
Судом встановлено, що 22.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №77762553.
За умовами цього договору відповідачці надано в борг позику в сумі 15 001 грн строком на 30 днів, дата повернення позики (останній день) 22.10.2021, зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,99% в день. Знижена процентна ставка – 0,6% (п.2.1, 2.2, 2.3 договору).
У свою чергу ОСОБА_1 зобов`язалася повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти за користування позикою (п.1 договору).
ОСОБА_1 підписала електронний договір 22 вересня 2021 року шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «9Wb4szpPJK».
22.09.2021 кредитодавець перерахував грошові кошти в сумі 15 001 грн на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , що підтверджується даними довідки Вих.№КД-000150722/ТНПП від 15.04.2026, виданою ТОВ «Фінансова компанія «ФІНЕКСПРЕС».
Згідно з даними розрахунку заборгованості загальна заборгованість за договором позики №77762553 від 22.09.2021 становить 33 818,86 грн, що складається з 15 001 грн – заборгованість за сумою кредиту, 18 817,86 грн – заборгованість за відсотками.
02 листопада 2022 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу №029-021122, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Сіроко Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Сіроко Фінанс» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимог. Факт оплати Товариством відступлених для нього прав вимоги підтверджується платіжною інструкцією №676 від 21.12.2022.
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог №12/12/22 від 12.12.2022 до договору факторингу №029-021122 від 02.11.2022 ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №77762553 від 22.09.2021 в сумі 33 818,86 грн, з яких: 15 001 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 18 817,86 грн - сума заборгованості за процентами.
У подальшому 17 грудня 2025 року ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Сіті колект» уклали договір факторингу №17/12/25-01, відповідно до умов якого ТОВ «Сіроко Фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «Сіті колект» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Сіті колект» приймає належні ТОВ «Сіроко Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимоги. Факт оплати Товариством відступлених для нього прав вимоги підтверджується копією платіжної інструкцій №14 від 17.12.2025.
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимог №17/12/25-01 до вказаного договору факторингу, ТОВ «Деал фінанс груп» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №77762553 від 22.09.2021 в сумі 33 818,86 грн, з яких: 15 001 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 18 817,86 грн - сума заборгованості за процентами.
Відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконала, кредитні кошти не повернула, відсотків за користування ними не сплатила.
Вирішуючи спір, суд виходить із такого.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За положеннями статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.81 ЦПК України).
Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальниці шляхом використання одноразового ідентифікатора, відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та вимогам до кредитних договорів. 
Як вбачається із матеріалів справи, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було перераховано на картковий рахунок відповідачки кошти в загальному розмірі 15 001 грн, що не заперечується відповідачкою.
ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором не виконала та не сплатила грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом.
Зважаючи на оформлені у встановленому порядку кредитний договір та договори факторингу позивач є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів з боржниці.
Відповідачка уклала договір добровільно, з власної волі, погодившись на його умови та підтвердивши, що вони є їй зрозумілими.
Оскільки ОСОБА_1 отримані кошти у визначений договором строк не повернула, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню і з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 15 001 грн за договором позики.
Щодо розміру процентів за користування грошовими коштами за вказаним договором позики, то суд зазначає наступне.
Як вбачається із наданих суду розрахунків, заборгованість за процентами становить 18 817,86 грн.
Вказана заборгованість за процентами нарахована за період з 22.09.2021 по 24.02.2022. У договору позики сторони передбачили, що строк позики становить 30 днів і датою повернення позики є 02.10.2021, при цьому, умовами договору позики не передбачено нараховування відсотків після закінчення терміну дії договору, а саме після 02.10.2021, що також зазначає відповідачка у відзиві.
Тому, нарахування процентів повинно було б здійснюватися кредитором виключно в межах 30-ти денного строку, на який укладено договір позики, із застосуванням визначеної у ньому зниженої процентної ставки, тобто, 0,597% в межах розрахункового періоду.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.
У постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, згідно якої надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.
Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) передбачають право позичальника нараховувати проценти на суму позики/залишок позики за весь час понадстрокового користування кредитом, але в будь-якому випадку не більше ніж 90 календарних днів (пункт 6.5).
Натомість ці Правила не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтвердження, що саме їх розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи кредитний договір. Названі Правила не можуть регулювати спірні правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17).
Відтак строк кредитування за кредитним договором №77762553 тривав з 22 вересня 2021 року до 22 жовтня 2021 року, а тому розмір заборгованості за процентами за користування позикою за цим договором, з урахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами (0,597%), складає 2 686,8 грн (15 001 грн х 0,597%/100% х 30 днів), яка підлягає стягненню з відповідачки.
Враховуючи те, що згідно із розрахунком заборгованості відповідачкою було сплачено 8 523,33 грн, суд дійшов до висновку, що з відповідачки слід стягнути суму заборгованості за виключенням вказаної суми у розмірі 9 164,47 грн (15 001 + 2 686,8 = 17 687,8; 17 687,8 - 8 523,33 = 9 164,47 грн).
Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідачки про стягнення заборгованості за договором позики підлягають до часткового задоволення. 
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже на користь банку підлягає стягненню 9 164,47 грн кредитної заборгованості, що є 27,1% від суми пред`явленого позову, тому позивачу слід компенсувати за рахунок відповідачки судовий збір у розмірі 721,5 грн (2662,40 х 27,1%/100%), сплачений позивачем за подання позовної заяви.
Позивач також заявив про понесення інших судових витрат, що пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для подання позову - направлення позивачем пакету документів відповідачці перед поданням позовної заяви.
Суд зазначає, що ухвалою від 30.06.2026 позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з ненаданням позивачем належних доказів надсилання відповідачці копії позовної заяви з доданими до неї документами за її зареєстрованим місцем проживання.
У встановлений судом строк зазначені недоліки позивачем не були усунуті. З метою забезпечення права відповідачки на ознайомлення з матеріалами справи та реалізації принципу змагальності суд самостійно направив їй копію позовної заяви з доданими документами.
За таких обставин суд не вбачає підстав для покладення на відповідачку витрат, пов`язаних із вчиненням процесуальних дій, необхідних для подання позову, оскільки обов`язок щодо належного направлення копії позовної заяви відповідачці позивачем виконаний не був. Відтак вимога про стягнення з відповідачки витрат у сумі 381,74 грн, понесених у зв`язку з направленням копії позовної заяви, задоволенню не підлягає.
Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.
Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Товариством надано договір про надання правничої допомоги №ДО-20260202/001 від 02.02.2026, укладений з адвокатом Богомоловим В.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, заявка про надання правової допомоги № 831 від 01.05.2026, витяг акту №831 від 01.05.2026 та платіжну інструкцію № 1467 від 15.05.2026.
Дончук О.В. просила суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу обґрунтовуючи тим, що справа є малозначною, типовою та її розгляд проводиться без виклику сторін, тому вважає заявлені витрати такими, які не відповідають засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги.
З врахуванням рівня складності вказаної справи, обсягу виконаних робіт, враховуючи ціну позову, суддя приходить до висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суми 9 000 грн.
У зв`язку з частковим задоволенням позову на 27,1% від заявлених вимог, необхідно стягнути із відповідачки на користь позивача 2 439 грн (9000 грн х 27,1%/100%) документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» заборгованість за договором позики №77762553 від 22.09.2021 в сумі 9 164 (дев`ять тисяч сто шістдесят чотири) грн 47 коп., що є заборгованістю за тілом кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 721 (сімсот двадцять одна) грн 50 коп. та на правову допомогу в розмірі 2 439 (дві тисячі чотириста тридцять дев`ять) грн 00 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті колект» ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 43950742, місцезнаходження: пр.Соборності, 30-А, прим. 321, м.Київ, поштовий індекс 02154;

Відповідачка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя            А.Г. Горщар