Справа №345/3475/26 
Провадження № 2/345/2568/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
03.09.2026 р. Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Сухарник І.І.
за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.08.2022 Відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. 29.08.2022 Відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі - Договір) та погодив наступні умови: 1. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200000 грн. (п.1.2. Договору); 2. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); 4. Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору); 5. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); 6. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 7. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України».
На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер - НОМЕР_1 строк дії - 03/24 тип – Універсальна, згодом було отримано наступні картки: кредитну картку номер - НОМЕР_2 строк дії - 02/28 тип Універсальна; кредитну картку номер - НОМЕР_3 строк дії - 01/29 тип Універсальна; кредитну картку номер - НОМЕР_4 строк дії - 07/29 тип віртуальна карта Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку. 
Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно Позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою за рахунком.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 12.05.2026 року має заборгованість 128875,45 грн, яка складається з наступного: 103600,83 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 25274,62 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. 
Представник позивача в позовній заяві просить суд: стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.08.2022 у розмірі 128875,45 грн, а також судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Одночасно з позовною заявою представником позивача подано до суду клопотання про дослідження доказів, а саме просить суд дослідити Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 29.08.2022. 
Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.06.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідача викликано в судове засідання шляхом розміщення оголошення на сайті суду. 
29.06.2026 судом отримано від представника відповідача відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнає та пояснює наступне. Як убачається з Паспорта споживчого кредиту та Заяви про приєднання, строк кредитування становить 12 місяців з пролонгацією. При цьому сам Позивач у позовній заяві стверджує, що згідно з умовами договору терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення Відповідачем зобов`язань з погашення кредиту, і саме починаючи з 181-го дня Банк переходить до нарахування процентів за частиною 2 статті 625 ЦК України. Таким чином, Позивач визнає, що строк користування кредитом є визначеним і обмеженим. Розрахунок заборгованості, складений станом на 12.05.2026, охоплює період у кілька років, тобто значна частина процентів нарахована вже після спливу строку кредитування / після настання визначеного договором терміну повернення кредиту. Отже, нарахування Позивачем договірних процентів за ставкою 42 % річних за період після спливу строку кредитування не має правової підстави та підлягає виключенню із заявленої до стягнення суми процентів.
Із позовної заяви вбачається, що після 180-го дня прострочення Банк нараховує проценти за частиною 2 статті 625 ЦК України у розмірі 60 % річних. Водночас договірні проценти (42 % річних) Банк, як свідчить розрахунок, продовжує нараховувати й надалі. Проте, за один і той самий період Банк не вправі одночасно стягувати і договірні проценти за користування кредитом (плату), і проценти за статтею 625 ЦК України (відповідальність), оскільки це призводить до подвійного стягнення за одне й те саме порушення. Відповідач просить суд зобов`язати Позивача розмежувати у розрахунку, яка частина суми 25274,62 грн є договірними процентами в межах строку кредитування, а яка — нарахуваннями за статтею 625 ЦК України поза його межами.
Крім того, природа узгодженого «за домовленістю сторін» розміру 60 % річних за статтею 625 ЦК України потребує окремої оцінки судом на предмет його співмірності та відповідності засадам справедливості, добросовісності й розумності (стаття 3 ЦК України), з урахуванням того, що ця норма за загальним правилом передбачає три проценти річних та інфляційні втрати. 
Щодо обґрунтованості розрахунку заборгованості за тілом кредиту, то представник відповідача зазначає, що спірний договір опосередковує відновлювану кредитну лінію, у межах якої відповідач багаторазово використовував і погашав кредитний ліміт. За даними виписки сукупний оборот за договором перевищує 1 млн грн. За таких умов визначення кінцевого залишку основного боргу (103600,83 грн) потребує перевірки шляхом звірення з первинними банківськими документами. Виписка, складена Банком в односторонньому порядку, сама по собі не знімає з Позивача обов`язку довести правильність визначення саме залишку тіла кредиту станом на дату розрахунку.
Щодо застосування Умов і правил, змінюваних Банком в односторонньому порядку, то у наявній у справі Довідці про зміну умов кредитування відтворено Умови та правила надання банківських послуг у редакції, що, як прямо зазначено в самому документі, є новою редакцією та починає діяти для чинних кредитів з моменту направлення клієнту повідомлення про зміну умов. Пунктом 8 Заяви про приєднання передбачено, що зміни до істотних умов вважаються узгодженими, якщо клієнт не надішле заперечень протягом 30 днів. Відповідач заперечує проти застосування до спірних правовідносин тих умов, які не містяться безпосередньо у підписаних ним 29.08.2022 Заяві про приєднання та Паспорті споживчого кредиту, а випливають із Умов і правил у редакції, зміненій Банком в односторонньому порядку. Такі умови не можуть вважатися погодженими сторонами у письмовій формі, а покладання їх в основу розрахунку суперечить статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов договору.
Щодо клопотання позивача про дослідження доказів, то позивач просить суд дослідити Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 29.08.2022 як доказ погодження відсоткової ставки. Відповідач не заперечує проти дослідження зазначеного документа судом. Разом з тим Відповідач звертає увагу, що Заява про приєднання та Паспорт споживчого кредиту підтверджують погодження ставки 42 % річних, але не підтверджують правомірності її нарахування за межами строку кредитування, а також не підтверджують умов, відсутніх у цих документах. Тому дослідження зазначених доказів не звільняє Позивача від обов`язку довести обґрунтованість розрахунку в частині періоду нарахування процентів та розміру тіла кредиту.
Представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
07.07.2026 судом отримано від представника позивача відповідь на відзив. Щодо ознайомлення Відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг 29.08.2022, то Відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. 29.08.2022 Відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив умови кредитування. Тобто, сторонами при укладенні Кредитного договору були погоджені усі істотні умови договору. Крім того, Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. 
Стороною позивача було надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача — баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.
Представник позивача зазначає, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорених, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. 
Щодо твердження Відповідача стосовно надання несправедливих умов, то представник позивача зазначає, що сторони погодили положення кредитного договору в тих межах, які сторони бажали викласти у самому договорі. Звинувачення Відповідача, що Банк пропонує несправедливі умови кредитування є безпідставними, адже сторони досягли згоди щодо всіх умов, що засвідчили власними підписами. Доказів, що Відповідач не мав можливості прочитати договір перед його укладанням до суду не надано. Окрім того, Відповідач протягом тривалого часу належним чином виконував зобов`язання за кредитним договором, що свідчить про згоду з вказаними умовами. Вважає посилання відповідача на положення ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» після погодження умов, багаторічної сплати за кредитним договором, тривалого виконання його умов, за відсутності дійсних підстав вважати відповідні умови договору несправедливими, лише намаганням уникнути відповідальності за допущення прострочення кредитного зобов`язання шляхом отримання неправомірної вигоди за рахунок отримання на свою користь рішення суду.
Щодо правомірності зміни тарифів та умов Банком в односторонньому порядку, то згідно Умов та Правил надання банківських послуг Банк має право:
- п. 1.1.3.2.3. здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по Картрахунку згідно з п. 1.1.3.1.9. цього Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього повідомлення Клієнта.;
- п. 1.1.3.1.9. не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у Заяві, надавати Власнику виписки про стан ОСОБА_2 і про здійснені за минулий місяць операції по Картрахункам. У разі підключення Власника до системи INTERNET banking (ПРИВАТ24) надання виписок здійснюється через цей комплекс. У разі підключення Клієнта до комплексу Mobile-banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.
До обов`язків Клієнта відноситься: 
- п. 1.1.2.1.5. одержувати виписки про стан ОСОБА_2 і про здійснені операції по ОСОБА_2 ;
- п. 1.1.2.1.6. у разі незгоди зі змінами Правил та/або Тарифів Банку звернутися до Банку для розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед Банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карт, виданих Власнику і його Довіреним особам. У разі незгоди зі списанням коштів по Картрахунку інформувати (при необхідності письмово у разі якщо вирішення питання передбачає дану необхідність) Банк про це протягом тридцяти п`яти днів з моменту списання.
Таким чином, умови про порядок внесення змін до Тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг були закладені з самого початку, тобто Позичальник перед підписанням кредитного договору мав можливість ознайомитися з його умовами (умовами кредитного договору) і в разі незгоди із запропонованими умовами відмовитися від укладання такої угоди, під час підписання договору Позичальника влаштовували умови вищевказаного договору, про що свідчить його підпис. Клієнт на сьогоднішній день не звертався до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, більше того активно користувався картою, що говорить про прийняття Клієнтом діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення Відповідача являються необґрунтованими.
Також, позивачем раніше до суду надавались: наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви; виписка по рахунку; довідка щодо виданих кредитних карток Відповідачу. Вказані документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення Відповідача до банку з метою подальшого укладення договору
Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання Відповідачем кредитного рахунку, а саме: здійснення розрахунків у торговельній мережі, зняття готівки у банкоматах, поповнення кредитного рахунку, тощо.
Щодо наданого Банком розрахунку заборгованості, то розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому стороною позивача надано виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу.
Щодо строку дії кредитного договору та карти, то представник позивача зазначає, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загальноприйнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях — ануітет, тощо. Але відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Пам`ятці клієнта. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднані в одне ціле — Кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, кредитний договір чинний, а заперечення Відповідача нічим не обґрунтовані. 
Щодо нарахування відсотків, то відповідач у своїх запереченнях посилається на нібито неправомірність одночасного стягнення договірних процентів за користування кредитом та процентів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, вважаючи це «подвійним стягненням за одне й те саме порушення». АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вважає вказані доводи Відповідача безпідставними, необґрунтованими та такими, що базуються на помилковому тлумаченні норм матеріального права. Відповідно до ст. 1054 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України, проценти за кредитом є платою за надану позику (кредит). Вони нараховуються за період правомірного користування коштами в межах строку кредитування, визначеного договором. Згідно з п. 1.3 Договору, сторони погодили ставку 42,0% річних за користування кредитним лімітом. Проценти за ч. 2 ст. 625 ЦК України за своєю правовою природою є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові в разі порушення зобов`язання, тобто мірою цивільно-правової відповідальності за неправомірне утримання коштів. Регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України та охоронна норма ч. 2 ст. 625 ЦК України застосовуються до різних періодів та не суперечать одна одній. Одночасне нарахування цих сум у даному кейсі не призводить до подвійного стягнення, оскільки вони нараховані за різний юридичний стан боржника (договірні проценти — за час правомірного користування; проценти за ст. 625 ЦК України — за час прострочення). 
Щодо узгодження строку повернення кредиту та зміни правового режиму нарахувань (на 180-й день), то представник позивача зазначає, що згідно з п. 2.1.1.3.5 Договору, сторони досягли згоди, що у разі порушення Відповідачем зобов`язань з погашення кредиту протягом 180 днів, терміном повернення кредиту в повному обсязі встановлюється 180-й день з моменту виникнення таких порушень. Таким чином, після 180-го дня відбулася автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання, погоджена сторонами при укладенні договору на підставі ст. 212 ЦК України. Починаючи з 181-го дня прострочення, право Банку нараховувати передбачені договором звичайні проценти за кредитом (як плату) припинилося. Натомість, відповідно до п. 1.5 та п. 2.1.1.2.12 Договору, саме з 181-го дня вступає в дію охоронне грошове зобов`язання: нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. З огляду на це, Позивач не здійснював одночасного чи паралельного нарахування 42% та 60% за один і той самий період щодо однієї суми. Нарахування чітко розмежовані у часі: до 180-го дня — плата за користування; після 180-го дня — відповідальність за прострочення.
Щодо правомірності встановлення розміру процентів за ст. 625 ЦК України на рівні 60% річних, то частина 2 статті 625 ЦК України імперативно зазначає, що боржник зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, «якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Керуючись принципом свободи договору (ст. 6, 627 ЦК України), сторони під час підписання Договору 29.08.2022 добровільно встановили інший розмір процентів за ч. 2 ст. 625 ЦК України — а саме 60,0% річних від простроченої суми заборгованості (п. 1.5 та п. 2.1.1.2.12 Договору). Вказане нарахування має компенсаційний, а не штрафний характер, будучи способом захистом майнового права кредитора від знецінення коштів та неотримання доходу у зв`язку з неправомірними діями боржника.
Щодо чіткості та прозорості розрахунку заборгованості, то вимога Відповідача «розмежувати» суму процентів 25274,62 грн повністю задоволена Позивачем на етапі подання позову. До позовної заяви додано деталізований помісячний та поденний Розрахунок заборгованості, де чітко відображено кожну фінансову операцію, дату виникнення прострочення та базу для нарахування процентів. Сума 25274,62 грн є заборгованістю за простроченими процентами, розрахованою у суворій відповідності до умов Договору (42% — до моменту закінчення строку договору/настання 180-го дня; 60% — як узгоджений розмір за ст. 625 ЦК України після настання строку повернення).
Щодо правомірності нарахування відсотків до повного погашення заборгованості, то згідно Умов, за користування кредитом в період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати платить відсотки в розмірі, зазначеному в Заяві. При не погашенні кредиту в строки, встановлені у Заяві та Умовах, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно Умов з дати виникнення простроченої заборгованості.
Представник позивача зазначає, що отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернені, тим самим, враховуючи, що Договір (Заява) не є розірваним або припиненим згідно правових підстав визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі.
18.08.2026 судом отримано від представника відповідача заперечення на відповідь на відзив. Відповідач не оспорює факту укладення договору 29.08.2022 (підписані Заява про приєднання і Паспорт споживчого кредиту), отримання картки «Універсальна», користування кредитним лімітом і погодження ставки 42,0 % річних. За результатами аналізу розрахунку самого Позивача Відповідач визнає до стягнення 107298,20 грн, а саме: тіло кредиту 103600,83 грн та проценти за ставкою 42 % у межах строку кредитування 3697,37 грн. Решта заявленої суми 21577,25 грн процентів оспорюється. 
Стороною відповідача проведено контррозрахунок заборгованості. Контррозрахунок складено не шляхом самостійного перерахунку, а шляхом перекласифікації нарахувань самого Позивача за їх правовим режимом. З розрахунку Позивача вбачається, що прострочення виникло 01.11.2025 (саме з цієї дати вперше з`являється «тіло кредиту прострочене» і нарахування за статтею 625 ЦК України). Заявлені 25274,62 грн процентів складаються з трьох різних за природою частин:
-Проценти 42 % у межах строку (несплачений залишок) до 31.10.2025 - 3697,37 грн,
-Проценти 42 % у період прострочення («при порушенні умов кредитування») з 01.11.2025 по 30.04.2026 - 19620,60 грн, 
-Проценти 60 % за ч. 2 ст. 625 ЦК – з 01.11.2025 по 30.04.2026 - 1956,65 грн.
Сума 19620,60 грн - це проценти за звичайною ставкою 42 %, які Позивач нараховував уже після виникнення прострочення (01.11.2025 - 30.04.2026), перенісши їх із графи «нараховано відсотків на заборгованість за кредитом» до графи «нараховано відсотків при порушенні умов кредитування». За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 право нараховувати договірні проценти як плату за користування припиняється після спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги; охоронні відносини регулюються статтею 625 ЦК України.
Понад те, у листопаді 2025 - квітні 2026 Позивач нараховував одночасно і 42 % на «поточну» частину тіла, і 60 % за статтею 625 ЦК на прострочену частину. Верховний Суд виходить із того, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тому за один період виключається одночасне застосування статті 1048 (плата) і статті 625 (відповідальність). Показово, що саму графу Позивач назвав «при порушенні умов кредитування», тобто визнав період порушення, а нарахував звичайні 42 %. Це суперечить і власній позиції Позивача у відповіді на відзив, де він стверджує, що з 181-го дня право нараховувати договірні проценти припинилося. 
Представник відповідача зазначає, що позивач одночасно стверджує, що картковий рахунок відкрито «на невизначений строк» і проценти нараховуються «до повного погашення», і що строк кредитування становить 12 місяців з пролонгацією. У підписаних Відповідачем документах строк визначено конкретно, а сам Позивач посилається на пункт 2.1.1.3.5 договору, за яким на 180-й день прострочення терміном повернення кредиту встановлюється цей день. Отже, строк повернення є визначеним; закінчення строку договору (ст. 631 ЦК України) не породжує права нараховувати саме договірну плату поза межами строку кредитування. 
Щодо процентів 60 % за статтею 625 ЦК України (1956,65 грн), то Відповідач не наполягає на тезі про виключно 3 % річних. Разом з тим, ця складова оспорюється частково, оскільки: 1) розмір «охоронних» процентів у документах Позивача визначено суперечливо - Паспорт споживчого кредиту (розділ 6) зазначає при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту ставку 84,00 % річних, тоді як позов оперує 60,00 %; 2) правовідносини є споживчими, а тому умова про 60 % річних підлягає оцінці судом на предмет справедливості за статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» незалежно від часу заявлення відповідного доводу.
Відповідач не заперечує, що виписка за картковим рахунком у принципі може бути доказом руху коштів. Розрахунок Позивач сам визнав не первинним документом. За статтею 81 ЦПК України тягар доведення саме залишку тіла кредиту (103600,83 грн) покладено на Позивача; відсутність контррозрахунку не є визнанням боргу — і Відповідач такий контррозрахунок надає. 
Також представник відповідача зазначає, що Наказ про затвердження редакції Умов сам по собі не доводить тотожності редакції, застосованої у розрахунку, з чинною на 29.08.2022, та незмінності спірних умов, — тим більше що Позивач визнає право змінювати Тарифи й Умови в односторонньому порядку (пункт 1.1.3.2.3 Умов). Тому нарахування, що ґрунтуються на положеннях Умов, а не на підписаних Паспорті та Заяві, у відповідній частині не можуть вважатися беззаперечно погодженими.
31.08.2026 представником позивача подано додаткові пояснення. Стосовно наданого Відповідачем власного розрахунку заборгованості представник позивача зауважує, що Відповідач не має спеціальних знань, та належної освіти в даній сфері для компетентного проведення розрахунку заборгованості за кредитом. Таким чином судом не може бути прийнято розрахунок Відповідача як належний.
Представник позивача в судове засідання не прибув, однак подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. 
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин, проте їх позиція у справі викладена у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до приписів ст.12, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). 
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ "ПриватБанк").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що 29.08.2022 Відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. 29.08.2022 Відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг (надалі - Договір). Заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Дані документи детально досліджено судом. 
Сторонами погоджено наступні умови кредитування: 1. Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200000 грн. (п.1.2. Договору); 2. Тип кредитної карти: Картка «Універсальна»; 3. Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); 4. Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору); 5. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); 6. Розмір мінімального обов`язкового платежу: 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 7. Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). 
Згідно з п. 2.1.1.3.5 Договору, сторони досягли згоди, що у разі порушення Відповідачем зобов`язань з погашення кредиту протягом 180 днів, терміном повернення кредиту в повному обсязі встановлюється 180-й день з моменту виникнення таких порушень. Таким чином, після 180-го дня відбулася автоматична зміна строку виконання основного зобов`язання, погоджена сторонами при укладенні договору на підставі ст. 212 ЦК України. Починаючи з 181-го дня прострочення, право Банку нараховувати передбачені договором звичайні проценти за кредитом (як плату) припинилося. Натомість, відповідно до п. 1.5 та п. 2.1.1.2.12 Договору, саме з 181-го дня вступає в дію охоронне грошове зобов`язання: нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. (Дана умова договору зазначена в розділі 1.5 Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг під назвою «Додаткова інформація»).
На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер - НОМЕР_1 строк дії - 03/24 тип – Універсальна, згодом було отримано наступні картки: кредитну картку номер - НОМЕР_2 строк дії - 02/28 тип Універсальна; кредитну картку номер - НОМЕР_3 строк дії - 01/29 тип Універсальна; кредитну картку номер - НОМЕР_4 строк дії - 07/29 тип віртуальна карта Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку. 
Стороною позивача було надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі №30 «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача — баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі.
Суд звертає увагу, що відповідачем підтверджується факт укладення кредитного договору та факт користування кредитними коштами. 
В розрахунку заборгованості, наданому позивачем, зазначено, що станом на 12.05.2026 року відповідач має заборгованість 128875,45 грн, яка складається з наступного: 103600,83 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 25274,62 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. 
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що доказами належним чином підтверджено факт отримання відповідачем кредиту в розмірі 103600,83 грн. Дана сума тіла кредиту не була повернута відповідачем позивачу, тому позовна вимога про стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 103600,83 грн є підставною та підлягає до задоволення.
Крім того, дослідивши розрахунок заборгованості, судом встановлено наступне. До 01.11.2025 у відповідача не було простроченої заборгованості по тілу кредиту (заборгованості понад термін 180 днів з моменту отримання коштів). Проте, з 01.11.2025 у відповідача починає виникати прострочена заборгованість. При цьому, суд звертає увагу, що не вся сума заборгованості відповідача була простроченою, а частина:
- за період з 01.11.2025 по 30.11.2025 за відповідачем обліковувалася заборгованість: 98650,84 грн – поточна заборгованість, 4999,99 грн – прострочена заборгованість;
- за період з 01.12.2025 по 31.12.2025 за відповідачем обліковувалася заборгованість: 97165,67 грн – поточна заборгованість, 6435,16 грн – прострочена заборгованість;
- за період з 01.01.2026 по 31.01.2026 за відповідачем обліковувалася заборгованість: 95377,30 грн – поточна заборгованість, 8223,53 грн – прострочена заборгованість;
- за період з 01.02.2026 по 28.02.2026 за відповідачем обліковувалася заборгованість: 93529,07 грн – поточна заборгованість, 10071,76 грн – прострочена заборгованість;
- за період з 01.03.2026 по 31.03.2026 за відповідачем обліковувалася заборгованість: 91496,07 грн – поточна заборгованість, 12104,76 грн – прострочена заборгованість;
- за період з 01.04.2026 по 30.04.2026 за відповідачем обліковувалася заборгованість: 88920,66 грн – поточна заборгованість, 14680,17 грн – прострочена заборгованість;
- за період з 01.05.2026 по 12.05.2026 (день складення розрахунку) за відповідачем обліковувалася заборгованість: 103600,83 грн – прострочена заборгованість.
Сума відсотків 25274,62 грн, яку просить стягнути позивач, як вбачається з матеріалів справи, зокрема з розрахунку заборгованості, включає в себе: 
1) 3697,37 грн - відсотки, нараховані за відсотковою ставкою 42% річних за період з 01.11.2025 по 30.04.2025 на суму поточної заборгованості (яка не була простроченою);
2) 19620,60 грн – відсотки, нараховані за відсотковою ставкою 42% річних за період з 01.11.2025 по 30.04.2025 на суму поточної заборгованості (яка не була простроченою) – відображено в графі № 12 «Нараховано відсотків на заборгованість за кредитом при порушенні умов кредитування»;
3) 1956,65 грн - відсотки, нараховані за відсотковою ставкою 42% річних за період з 01.11.2025 по 30.04.2025 на суму простроченої заборгованості. Сторона позивача зазначає, що це є нарахування на підставі ст.625 ЦК України, проте дана сума обліковується в графі № 13 «Нараховано відсотків на прострочений кредит». В розрахунку заборгованості в графах №№ 19-23, в яких мало б відображатися нарахування відсотків за ст.625 ЦК України, зазначені нулі.
Таким чином, судом встановлено, що позивачем правомірно, відповідно до умов кредитного договору та чинного законодавства, було нараховано відсотки по кредиту на суму кредиту, яка не була простроченою (протягом строку кредитування 180 днів з моменту отримання коштів за відсотковою ставкою 42% річних) в розмірі 23317,97 грн (3697,37 грн + 19620,60 грн).
Суд приходить до висновку, що є неправильним та не стпостовується матеріалами справи твердження сторони відповідача про те, що відсотки в розмірі 19620,60 грн були нараховані поза межами строку кредитування. Суд також не бере до уваги твердження сторони відповідача про те, що одночасно були нараховані і відсотки за користування кредитом, і відсотки за ст.625 ЦК України, оскільки два види відсотків нараховувалися позивачем окремо на частину боргу, яка не була прострочена, та на частину боргу, яка була прострочена. 
Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 1956,65 грн відсотків (сторона позивача зазначає, що це є нарахування на підставі ст.625 ЦК України, проте дана сума обліковується в графі № 13 «Нараховано відсотків на прострочений кредит» і розрахована за ставкою 42% річних), то суд зазначає наступне.
Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття «строк дії договору» і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання зазначеного зобов`язання.
Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Згідно правових висновків, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. 
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19 (провадження № 61-3732св22) зроблено висновок, що: «за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу».
Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.
Проте, відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України.
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Отже, суд вважає, що відсотки в розмірі 1956,65 грн (нараховані за період з з 01.11.2025 по 30.04.2025) не підлягають стягненню з відповідача ні у тому випадку, якщо вони нараховані поза межами строку кредитування (як зазначено в розрахунку заборгованості), ні у тому випадку, якщо вони нараховані на підставі ст. 625 ЦК України (як зазначено у відповіді на відзив позивача). Тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. 
З врахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, беручи до уваги, що відповідач істотно порушив умови укладеного ним кредитного договору № б/н від 29.08.2022, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит та проценти за користування ним, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення боргу за тілом кредиту у розмірі 103600,83 грн, процентів за користування кредитом у розмірі 23317,97 грн, а всього у сумі 126918,80 грн необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача, а у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційну розміру задоволених позовних вимог.
А тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2621,93 грн. (2662,40 грн. х 98,48%) сплаченого судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 76, 80, 81, 89, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,- 
у х в а л и в :
Позов товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (адреса 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.08.2022 у розмірі 126918,80 грн, що складається із: 103600,83 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23317,97 грн - заборгованість за простроченими відсотками. 
Стягнути з з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2621,93 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
В задоволенні решти позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Головуючий