ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
06 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/7604/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: судді - доповідача Кальника В.В.,
суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі 
апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Новопавлівський гранітний кар`єр" 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 в адміністративній справі №160/7604/26 
за позовом  Приватного акціонерного товариства "Новопавлівський гранітний кар`єр" 
до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа: Державна податкова служба України 
про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2026 року Приватне акціонерне товариство «Новопавлівський гранітний кар`єр» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа: Державна податкова служба України, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ю-506781-0436 від 15.01.2026 року у сумі 807 682,71 (вісімсот сім тисяч шістсот вісімдесят дві гривні 71 коп.);
- визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ю-506781-0436 від 09 лютого 2026 року у сумі 801 765,57 (вісімсот одна тисяча сімсот шістдесят п`ять гривень 57 коп.).
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 44118658) здійснити коригування особового рахунку ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НОВОПАВЛІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР`ЄР" (код ЄДРПОУ 00292304) шляхом виключення з особового рахунку (інтегрованої картки) платника податків нарахувань зі сплати єдиного соціального, визначеної вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ю-506781-0436 від 15.01.2026 року в сумі 807 682,71 (вісімсот сім тисяч шістсот вісімдесят дві гривні 71 коп.) та вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ю-506781-0436 від 09 лютого 2026 року в сумі 801 765,57 (вісімсот одна тисяча сімсот шістдесят п`ять гривень 57 коп.).
Разом з позовною заявою представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив: 
- зупинити дію Вимоги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (Код за ЄДРПОУ 44118658) про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ю-506781-0436 від 15.01.2026 року у сумі 807 682,71 (вісімсот сім тисяч шістсот вісімдесят дві гривні 71 коп.) та Вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ю-506781-0436 від 09 лютого 2026 року у сумі 801 765,57 (вісімсот одна тисяча сімсот шістдесят п`ять гривень 57 коп.) до моменту набрання законної сили рішення, ухваленого за результатами судового розгляду цієї адміністративної справи по суті.
- заборонити Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області (Код за ЄДРПОУ 44118658) вчиняти дії з виконання вимог Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування №Ю-506781-0436 від 15.01.2026 року у сумі 807 682,71 (вісімсот сім тисяч шістсот вісімдесят дві гривні 71 коп.) та № Ю-506781-0436 від 09 лютого 2026 року у сумі 801 765,57 (вісімсот одна тисяча сімсот шістдесят п`ять гривень 57 коп.) до моменту набрання законної сили рішення, ухваленого за результатами судового розгляду цієї адміністративної справи по суті.
В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом, а тому може бути направлена до органів державної виконавчої служби для примусового стягнення. Отже, у разі невжиття заходів існує реальна загроза: відкриття виконавчого провадження, арешту банківських рахунків позивача, примусового списання коштів та блокування господарської діяльності підприємства. При арешті банківських рахунків позивача існують наявні обґрунтовані ризики виникнення заборгованості щодо виплати заробітної плати своїм працівникам та щодо розрахунків із контрагентами, що призведе до штрафних санкцій. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2026 в адміністративній справі №160/7604/26 у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Новопавлівський гранітний кар`єр» про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Новопавлівський гранітний кар`єр» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа: Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою, Приватне акціонерне товариство "Новопавлівський гранітний кар`єр" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі № №160/7604/26 та винести судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.
Свою позицію обґрунтовує тим, що оскаржувана вимога є виконавчим документом, тому ризики відкриття виконавчого провадження, арешту рахунків і списання коштів позивача існують безпосередньо в силу закону й не потребують доказування, а їх реалізація можлива ще до розгляду справи по суті.
13.05.2026 до суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. У поясненнях вказано, що апелянтом не наведено та не підтверджено належними доказами обставини, які б свідчили про реальне вчинення контролюючим органом дій, спрямованих на примусове виконання оскаржуваних вимог. Зокрема, відсутні докази пред`явлення спірних вимог до органу державної виконавчої служби, відкриття виконавчого провадження або вчинення будь-яких виконавчих дій.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналіз наведених вище норм права дозволяє зробити висновок, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.
Для задоволення судом заяви про забезпечення адміністративного позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви належними та допустимими доказами та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.
Згідно з ч.6 ст.154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, заявник не надав до суду будь-яких доказів наявності очевидної небезпеки його правам, свободам та інтересам, неможливості чи ускладнення їх захисту без вжиття заходів забезпечення позову, а також не надав до суду доказів, що оскаржувані вимоги вже пред`явлені до примусового виконання та здійснюється стягнення.
Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що у даному випадку, така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як «наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення», може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
Дослідивши матеріали справи, суд не встановив, а позивач не надав докази на підтвердження наявності жодної з обставин, передбачених ч.2 ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звернувшись до суду з адміністративним позовом про оскарження вимог про сплату боргу, позивач реалізував своє право на судовий захист. Факти протиправності оскаржуваних вимог потребують доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів в судовому засіданні по справі.
Відповідно до ч.2 ст.76 КАС України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).
Згідно із п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він зробив висновок про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявник не довів, що у разі незабезпечення позову - це істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відкриття виконавчого провадження без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).
Таким чином, позивач не довів наявності хоча б однієї з вичерпного переліку підстав, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, для постановлення судом ухвали про забезпечення позову.
З огляду на зазначене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відсутні передбачені ч.1 ст.150 КАС України обставини для вжиття заходів забезпечення позову, а відтак подана заява є такою, що не підлягає задоволенню. 
Керуючись статтями 150-154, 241-243, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Новопавлівський гранітний кар`єр" - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року у справі № 160/7604/26 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач В.В. Кальник 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова