ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № Н/240/1919/23
адміністративне провадження № К/990/25550/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючий суддя - Стародуб О.П.,
судді - Берназюк Я.О., Кравчук В.М., 
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 ( Лавренчук О.В.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2026 (судді: Матохнюк Д.Б., Сторчак В.Ю., Граб Л.С.) 
у справі № Н/240/1919/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, -
ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати з 09.12.2022 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати відповідача з 09.12.2022 нарахувати та виплатити підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановлених на 01 січня календарного року щомісяця.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 позов задоволено частково. 
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не проведення нарахування та виплати позивачу з 09.12.2022 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції, яка була чинна до 01.01.2015.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести нарахування та виплату позивачу з 09.12.2022 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, визначеного статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції, яка була чинна до 01.01.2015, що дорівнює трьом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат.
В січні 2025 відповідач звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. 
Як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, заявник покликався на те, що після закінчення розгляду справи було встановлено, що позивач за адресою реєстрації не проживає, що підтверджується матеріалами досудового розслідування. 
Також відповідач покликався на те, що встановлення обставин непроживання позивача за адресою реєстрації є істотними для справи обставинами, які не могли бути встановлені судом та не були відомі на час звернення до суду. 
РІШЕННЯ СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.07.2025, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2026, у задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що під час розгляду справи судом було встановлено наявність обставин, з якими законодавець пов`язує виплату особі підвищення до пенсії, передбаченого ст. 39 Закону України № 796-ХІІ, а саме: статус позивача як непрацюючого пенсіонера, перебування на обліку у відповідача, проживання в населеному пункті, який відповідно до Переліку населених пунктів, відноситься до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106, віднесено до зони безумовного (обов`язкового) відселення, та невиплата позивачу підвищення до пенсії, передбачене ст. 39 Закону України № 796-ХІІ.
Також суди виходили з того, що нові докази, отримані після розгляду справи, на які посилається заявник, не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом, а тому відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 261 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.
Також суди виходили з того, що на час розгляду справи відповідач міг знати про таку обставину, як проживання/непроживання позивача на території зони радіоактивного забруднення. 
Також суди виходили з того, що факт здійснення досудового розслідування не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами у відповідності до норм ст. 361 КАС України, оскільки суду не надано жодних рішень за результатами кримінального провадження. 
ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ, ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Відповідач не погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішень за нововиявленими обставинами, звернувся з касаційною скаргою.
В обґрунтування касаційної скарги покликається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Зокрема, покликається на те, що після закінчення розгляду справи були виявлені обставини, які свідчать про надання позивачем недостовірних даних про її місце проживання. 
Також покликається на те, що зібрані в ході кримінального провадження докази: протокол огляду місця події від 29.05.2024, акт № 6 підтвердження фактичного місця проживання особи за місцем реєстрації від 13.06.2024, підтверджують, що позивач була лише зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживала. 
Також покликається на те, що обставини непроживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , є істотними для цієї справи обставинами, які не могли бути встановлені судом та не були відомі на час звернення до суду.
Просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нову постанову, якою скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21.03.2023 та у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Копія ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів були доставлені до електронного кабінету позивача 02.07.2026 о 04:34, проте остання не скористалась правом подати відзив на касаційну скаргу. 
ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Відповідно до частини 1 статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Відповідно до частини 4 статті 361 КАС України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Задовольняючи частково позовні вимоги у цій справі, суд першої інстанції, серед іншого, виходив з того, що позивач проживає на території зони гарантованого добровільного відселення. 
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що як на нововиявлену обставину відповідач покликається на зібрані після розгляду справи в кримінальному провадженні №12024065400001284 докази, які, на його думку, спростовують факт проживання позивача на території зони гарантованого добровільного відселення. 
Водночас, зазначені докази під час розгляду справи судом не оцінювались і стосуються ці докази обставин, що судом були встановлені, зокрема, щодо визначення місця проживання позивачки, що в силу приписів частини четвертої статті 361 КАС України виключає можливість їх врахування як нововиявлених обставин.
Рішення суду у цій справі, в тому числі з підстав порушення вимог щодо законності та обґрунтованості судового рішення, відповідачем в апеляційному порядку не оскаржувалось. 
Крім того, станом на час звернення відповідача до суду із заявою про перегляд судового рішення від 21.03.2023 за нововиявленими обставинами кримінальне провадження, на яке відповідач покликається, не завершене, вирок суду відсутній, відтак факти, з якими відповідач пов`язує підстави перегляду судового рішення судом, не встановлені.
За таких обставин суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку про відсутність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
В разі, якщо вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, буде встановлено, зокрема, фальшивість письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі, то це може бути підставою для перегляду судового рішення на підставі пункту 2 частини другої статті 361 КАС України.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24.01.2025 у справі №160/19568/23, від 11.11.2020 у справі № 826/15678/13-а та від 19.03.2021 у справі №233/2311/13-а.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано дійшли висновку щодо невідповідності наведених заявником обставин ознакам нововиявлених та постановили рішення про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359, 361 Кодексу адміністративного судочинства України,
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.
Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29.07.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2026 у справі № н/240/1919/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

О.П. Стародуб 

Я.О. Берназюк 

В.М. Кравчук