Справа № 163/8/25  Провадження №33/802/395/26 	Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А. 	
	Доповідач: Гапончук  В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
судді - Гапончука В.В.,
з участю 
представника митниці – Пойди Г.І.,
захисника – Кривошея А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою захисника Кривошея А.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 квітня 2026 року стосовно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає по АДРЕСА_1 , директора ТОВ «МАКСМЕРІ», РНОКПП НОМЕР_1 ,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 квітня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 1 723 273 (один мільйон сімсот двадцять три тисячі двісті сімдесят три) гривні 87 копійок.
Визначено стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
Згідно протоколу про порушення митних правил № 0512/20500/24 ОСОБА_1 , який з 30.11.2021 року обіймає посаду директора ТОВ «МАКСМЕРІ», під час митного оформлення товарів за митними деклараціями типу ІМ40ДЕ: UA205170/2023/22682, UA205170/2023/22683, UA205170/2023/22690, UA205170/2023/22959, UA205170/2023/23055, UA205170/2024/1017, UA205170/2024/1018, UA205170/2024/1097, UA205170/2024/141, UA205170/2024/143, UA205170/2024/1466, UA205170/2024/1468, UA205170/2024/1470, UA205170/2024/1632, UA205170/2024/191, UA205170/2024/2024, UA205170/2024/2025, UA205170/2024/2027, UA205170/2024/2038, UA205170/2024/2045, UA205170/2024/2065, UA205170/2024/2176, UA205170/2024/2177, UA205170/2024/2201, UA205170/2024/2527, UA205170/2024/3108, UA205170/2024/3109, UA205170/2024/429, UA205170/2024/463, UA205170/2024/653, UA205170/2024/837, UA205170/2024/875, UA205170/2024/93, вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів, на суму 1 723 273,87 гривень шляхом подання митному органу сертифікатів з перевезення (походження) товару EUR.1 №№ А981371, А981377, А981374, А981389, А981380, А985508, А985511, А985514, А985478, А985472, А985532, А985523, А985535, А985538, А985481, А985547, А985544, А985550, А985526, А985529, А985541, А985520, А985517, А985553, А985556, А985559, А985562, А985493, А985490, А985496, А985502, А985505, А985487, які згідно листа уповноваженого органу Словацької Республіки підроблені і не можуть вважатися дійсним доказом походження у відповідності з правилами походження, що регулюють преференційну торгівлю між ЄС та Україною, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.485 МК України.
Не погодившись із судовим рішенням, захисник в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій наголошує на незаконності та необґрунтованості судового рішення. Просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 458 МК України. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що судовий розгляд цієї справи є неможливим, оскільки на теперішній час відсутні остаточні результати досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42024030000000033, яке стосується фактів ввезення товарів за кордону, в тому числі, в адресу «ТОВ «МАКСМЕРІ». Наклавши на ОСОБА_1 стягнення суд першої інстанції порушив принцип заборони подвійного притягнення до відповідальності. 
Крім того, судом залишено поза увагою, що приєднані до справи докази, зокрема, сертифікати, інвойси не перекладені на українську мову, а тому не можуть вважатися належними та допустимими доказами у справі.
В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, будь яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не подавав.
Разом з тим, беручи до уваги положення ч. 4 ст. 526 МК України та участь у судовому засіданні представника ОСОБА_1 – адвоката Кривошея А.М., апеляційний суд вважає, що справу можливо розглядати у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги та матеріалів справи, заслухавши представника митниці Пойду Г.І., яка апеляційну скаргу заперечила, захисника, який підтримав подану апеляцію та просила її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Згідно із вимогами ст. 487 МК України, провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Положеннями ст. 486 МК України регламентовано, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності; чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; чи є підстави для звільнення особи, яка вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції при розгляді справи про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України вказаних вимог закону дотримався.
Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 правопорушення ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку, а саме: протокол про порушення митних правил № 0512/20500/24; митні декларації типу ІМ40ДЕ (перелік яких зазначено вище); сертифікати з перевезення товару EUR.1 сертифікатів з перевезення (походження) товару EUR. (перелік яких зазначено вище); відповідь уповноваженого органу Словацької Республіки від 22.07.2024 № 366881/2024-2000102/43; доповідна записка №15/15-01/9160 від 03.09.2024; акт документальної невиїзної перевірки від 08.10.2024 № 40/24/7.3-19/44570956 та інші наявні в матеріалах справи доказами.
Дані докази, на думку апеляційного суду, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, які підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.
За змістом ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. 
Частина восьма статті 257 МК України передбачає, що митне оформлення товарів здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених МК України для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, у тому числі про країну походження товару.
За змістом статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення (далі – КУпАП) визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.
Склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.
Отже, зовнішній прояв винного, протиправного діяння, передбаченого статтею 485 МК України, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносини (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).
Матеріалами справи стверджується, що на митну територію України в адресу ТОВ "МАКСМЕРІ"» ввезено товар «транспортні засоби»; і випущено у вільний обіг, що підтверджується копіями приєднаних до протоколу № 0512/20500/24 митних декларацій типу ІМ40ДЕ.
Товар заявлений у митному режимі імпорт, його продавцем і відправником зазначена польська компанія «TRADING PRIDE». 
Декларування товару здійснював ОСОБА_1 , який водночас на той час і на дату складання протоколу про порушення митних правил був керівником фірми отримувача товару ТОВ «МАКСМЕРІ». 
У графі 36 митних декларацій заявлена преференція при сплаті мита за митне оформлення товару за кодом 410 (Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС).
Преференція зі сплати мита за кодом «410» застосовується до товарів, відповідно до «Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони».
Так, серед вимог для використання митної преференції згідно п. (а) ст. 16 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їх державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII є те, що товари, які походять з Європейського Союзу, і товари, які походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови надання сертифікату з перевезення товару EUR.1.
Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом цієї країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару (ч. 3 ст. 41 МК України).
В ході проведення перевірки автентичності документів, на підставі яких здійснено митне оформлення товарів (транспортних засобів), зокрема, за вказаними в оскарженій постанові митними деклараціями типу ІМ40ДЕ, які поставлені на адресу ТОВ «МАКСМЕРІ», посадовими особами Волинської митниці отримано відповідь митних органів Словацької Республіки з якої вбачається, що указані 33 сертифікати з перевезення товару EUR.1 не є автентичними документами. Сертифікати EUR.1 не були видані та затверджені Митницею Міхаловце для компанії «TRADING PRIDE» і були підробленими. тому вони не можуть вважатися дійсними доказами походження у відповідності з правилами походження, що регулюють преференційну торгівлю між ЄС та Україною. 
З огляду на таку інформацію начальник УК та АМП у доповідній записці №15/15-01/9160 від 03.09.2024 констатувала, що вказані сертифікати EUR.1 не відповідають вимогам ст.16 Доповнення І «Визначення поняття походження товарів і методів адміністративного співробітництва» Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження. Для здійснення контрольно-перевірочних заходів щодо платника податків ТОВ «МАКСМЕРІ» у відповідності до положень статей 345-354 МК України вирішено скерувати відповідні матеріали до підрозділу митного аудиту за місцем реєстрації товариства.
Актом документальної невиїзної перевірки від 08.10.2024 № 40/24/7.3-19/44570956 встановлено порушення ТОВ «МАКСМЕРІ» під час декларування товару «транспортні засоби» за аналізованими у цій справі митними деклараціями вимог: 
- статті 49, частини 1 статті 51, пункту 2 частини 2 статті 52, частини 4 статті 58, частини 1 та 8 статті 257, пункту 1 частини 1 статті 279, пунктів 1 та 4 частини 1 статті 266, частини 5 статті 280, частини першої статті 281 Митного кодексу України від 13.03.2012р. No4495-VI (зі змінами і доповненнями), вимог статті 15, 16 Доповнення 1 до Регіональної конвенції, в результаті чого занижено податкове зобов?язання по сплаті мита за МД згідно з Додатком 1,2 на загальну суму 1 436 061,56 грн.
2. підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов?язання по сплаті податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 287 212,31 грн.
Загальна сума недоплачених до Державного бюджету України митних платежів за 33-ма митними деклараціями становить 1 723 273,87 грн.
На переконання апеляційного суду судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги інформацію, надану уповноваженим митним органом Словацької Республіки щодо сертифікатів з перевезення товару EUR.1., оскільки надана інформація чітко вказує про неавтентичність сертифікатів, які слугували підставою для застосування преференційного режиму.
У Протоколі І Угода про асоціацію наведений зразок Сертифіката з перевезення товару, у якому: в пункті 11 зазначається «митний дозвіл» із наведенням митного підрозділу, країни або території видачі, що завіряється підписом уповноваженої посадової особи та засвідчується відтиском печатки; пункт 12 передбачає «декларацію від експортера», у якій особа, яка звернулась за видачею сертифіката заявляє, що описане в сертифікаті майно відповідає умовам, необхідним для його видачі, та таке запевнення засвідчує власноручним підписом.
Враховуючи, що наявними у матеріалах справи доказами та, зокрема, відповіддю уповноваженого митного органу Словацької Республіки спростовано видачу вказаних вище сертифікатів з перевезення товару EUR.1, а тому отриманої інформації цілком достатньо для висновку про безпідставність заявлення в згаданих вище митних деклараціях типу М40ДЕ преференції за кодом 410 і, як наслідок, неправомірного зменшення розміру митних платежів в обсязі, передбаченому чинним законодавством України. 
Разом з тим голослівними є твердження захисника, що висновок суду першої інстанції базується виключно на відповіді митних органів Словацької Республіки, оскільки наявні у справі докази узгоджуються між собою, доповнюють одне одного для можливості відтворити обставини вчинення порушення митних правил і загалом оцінюються судом у своїй сукупності. Водночас надана у відповіді уповноваженого митного органу Словацької Республіки інформація є конкретною та однозначною, підтверджує юридично значимі факти та будь-яких посилань на необхідність проведення додаткових перевірочних заходів на підтвердження існування цих фактів не містить. При цьому, вказана відповідь уповноваженого митного органу є інформацією наданою від імені державного органу, який жодним чином не заінтересований в результаті розгляду справи, що додатково свідчить про достовірність та належність такого доказу.
Надання ж сертифікату з перевезення товару EUR.1 чітко регламентовано вимогами п. (а) ст. 16 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їх державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII де зазначено, що товари, які походять з Європейського Союзу, і товари, які походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови надання сертифікату з перевезення товару EUR.1.
Твердження апелянта про відсутність перекладу сертифікатів з перевезення товару EUR.1 не є такими, що дають підстави для скасування судового рішення, оскільки в суду не виникає сумнівів щодо належності таких документів як доказів у справі. Судом оцінювалися відомості щодо їх автентичності, надані у відповіді уповноваженого митного органу Словацької Республіки, листування з яким відбувалося на англійській мові та сам лист перекладено на українську мову. Наявність же у справі копій сертифікатів з перевезення товару EUR.1 на мові оригіналу стверджує саме факт подання ОСОБА_1 таких документів митному органу, які, як уже встановлено, не є автентичними, тобто є підробленими. Таким чином обставина, що сертифікати не були перекладені на українську мову жодним чином не вплинула на висновок суду першої інстанції щодо належності таких доказів у справі, оскільки встановлювався факт їх автентичності.
Таким чином апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, що сукупність наведених доказів є внутрішньо узгодженою, взаємопов`язаною та такою, що виключає випадковий характер подання недостовірних сертифікатів походження товару, а відтак підтверджує наявність у діях ОСОБА_1 прямого умислу на неправомірне зменшення розміру митних платежів.
Безпідставними є доводи щодо можливості подвійного притягнення ОСОБА_1 до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42024030000000033 від 30.05.2024, відомості про остаточне процесуальне рішення у якому відсутні. 
За результатами досудового розслідування слідчим Бюро економічної безпеки України прийнято рішення про закриття кримінального провадження у відповідній частині, після чого матеріали були повернуті до суду для розгляду в порядку провадження про порушення митних правил.
Прийняття рішення у справі про адміністративне правопорушення унеможливлює подальше притягнення особи до кримінальної відповідальності за ті самі факти, що узгоджується з принципом недопустимості подвійного притягнення до юридичної відповідальності за одне і те саме правопорушення. 
Апеляційним судом для належного з`ясування обставин справи стосовно ОСОБА_1 за протоколом про порушення митних правил № 0512/20500/24 було скеровано запит до ТУ БЕБ у Волинській області. У отриманій відповіді зазначено, що митні декларації, зазначені у листі №163/8/25/7487/2026 не були та не є предметом перевірки під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 7202302000000000013 від 24.02.2023, оскільки під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, в частині, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, підлягали встановленню обставини підроблення окремих товаросупровідних документів щодо походження товарів, з метою їх використання, а не самих митних декларацій.
З огляду на наведене обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження та загалом не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.
А тому, беручи до уваги встановлені вище обставини справи та враховуючи норми митного законодавства, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.
За таких обставин апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а оскаржену постанову слід залишити без змін.
Керуючись положеннями статті 294 КУпАП та ст.ст. 458, 485 Митного кодексу України, Волинський апеляційний суд, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника Кривошея Анатолія Миколайовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 09 квітня 2026 року стосовно ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду        В.В. Гапончук