ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/2917/26
10 липня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -
ВСТАНОВИВ:
До суду звернулось Головне управління ДПС у Тернопільській області (далі – позивач) з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), у якому просить стягнути з фізичної особи ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в сумі 15605,80 грн.
В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до розрахунку суми податкового боргу, довідки про наявність податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість відповідача перед бюджетом по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості становить 15605,80 грн. Вказана заборгованість виникла внаслідок визначення контролюючим органом даного податку згідно податкового повідомлення - рішення №0655756-2409-1918-UA61040150000098181 від 13.03.2025 на суму 15605,80 грн. У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості, податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №0014834-1305-1900 від 26.11.2024 р., яку було направлено платнику податків рекомендованим листом. Оскільки відповідачем добровільно не сплачена вказана сума заборгованості, позивач просить її стягнути в судовому порядку.
На виконання вимог частини третьої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддею 08.05.2026 сформовано запит щодо місця реєстрації фізичної особи в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи "Електронний суд", та отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру №2711593 від 08.05.2026, згідно з якою за вказаними параметрами інформацію про фізичну особу - ОСОБА_1 не знайдено. (арк. справи 20)
Враховуючи відсутність інформації про офіційне місце реєстрації фізичної особи відповідача в Єдиному державному демографічному реєстрі, суддею 08.05.2026 надіслано запит до УДМС України в Тернопільській області щодо місця реєстрації відповідача, у відповідь на який листом від 14.05.2026 №6101.20-2698/6101.1.1-26 повідомлено, що за даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання в Тернопільській області ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . (арк. справи 23)
Ухвалою суду від 15.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.
Копію зазначеної ухвали направлено на адресу відповідача, зазначену у відповіді Управління Державної Міграційної Служби України в Тернопільській області від 14.05.2026, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Однак, поштове відправлення №R067173814868 повернулось на адресу суду з відміткою про причини невручення «адресат відсутній». 
На виконання вимог статті 130 КАС України повідомлення про відкриття провадження у справі №500/2917/26 розміщене на офіційному веб-сайті судової влади України та офіційному веб-сайті Тернопільського окружного адміністративного суду.
Верховний Суд в ухвалі від 05.10.2023 у справа №9901/218/21 вказав, що до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "за закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і тому подібне, з урахуванням конкретних обставин справи можуть уважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
За таких обставин судом вжиті усі передбачені КАС України заходи для інформування відповідача про наявність у провадженні суду цієї справи, тому відповідно до положення пункту 4 частини шостої статті 251 КАС України є підставою вважати ухвалу про відкриття провадження у справі такою, що вручена відповідачу.
Аналогічний підхід викладено у постанові Верховного Суду 08.08.2024 у справі №440/18128/21.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав, з клопотанням про продовження процесуального строку на його подання - до суду не звертався.
За приписами частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до положень статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Інших заяв, в тому числі по суті спору, учасниками справи на адресу суду не подано.
Дослідивши письмові докази та надавши правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є фізичною особою-платником податків, місце проживання /податкова адреса якого: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю УДМС України в Тернопільській області від 14.05.2026 №6101.20-2698/6101.1.1-26. ( арк. справи 23)
Відповідно до розрахунку суми позовних вимог з податкового боргу, довідки про наявність податкового боргу, Інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (арк. справи 9,10,17), сума заборгованості за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» складає 15605,80 грн, яка виникла за рахунок несплати узгоджених податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом згідно:
- податкового повідомлення-рішення №0655756-2409-1918-UA61040150000098181 від 13.03.2025 на суму 15605,80 грн.
Посилаючись на несплату відповідачем вказаної суми податкового боргу, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його стягнути в судовому порядку.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України (частина 4 статті 5 КАС України).
Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України) передбачає, що до функцій контролюючих органів належить здійснення погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів (підпункт 19-1.1.22 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України).
Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України)
Згідно пункту 36.1. статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. (пункт 38.1. статті 38 ПК України).
Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (підрукт14.1.156. пункту 14.1. статті 14 ПК України).
Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті. (пункт 42.1 статті 42 ПК України)
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). (пункт 42.2. статті 42 ПК України)
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (пункт 59.1 статті 59 ПК України)
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 ПК України).
Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (пункт 59.4 статті 59 ПК України)
У разі, якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). (пункт 59.5 статті 59 ПК України)
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. (пункт 95.2 статті 95 ПК України).
Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що контролюючий орган має право звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених п. 95.2 ст. 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, у разі, якщо платник податку не сплатив узгоджену суму грошового зобов`язання протягом 30 днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги після направлення платникові податків податкової вимоги.
Враховуючи, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, тому предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.
Наказом Міністерства фінансів України №5 від 12.01.2021 року затверджено Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок №5).
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 "Порядок ведення інтегрованої картки платника" розділу ІІ "Інтегрована картка платника" з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.
Як встановлено судом, предметом стягнення у даній справі є сума податкового боргу в розмірі 15605,80 грн, яка за даними ІКП фізичної особи ОСОБА_2 за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» виникла внаслідок несплати податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні, які за позицією позивача є узгодженими, а тому підлягають сплаті.
Перевіряючи правомірність набуття статусу узгодженості вказаної суми податкових зобов`язань, суд враховує наступне.
Так, відповідно до п.п.266.1.1 та п.п.266.1.2 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/"або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб: якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; якщо об`єкт житлової та/"або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку. 
Підпунктами 266.2.1 п.266.2 та пп.266.3.1 п.266.3 передбачено, що об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. 
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку (п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України). 
Згідно пп.266.6.1. п.266.1 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. 
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України). 
Сума нарахованого податкового зобов`язання підлягає сплаті фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення відповідно до п.266.10 ст.266 ПК України. 
Згідно пп.266.10.3. п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.
З аналізу наведених норм та в контексті спірних правовідносин можна дійти висновку, що однією з визначальних умов виникнення у платника податків обов`язку щодо сплати податкового зобов`язання, визначеного податковим органом, є факт належним чином отримання таким платником відповідних податкових повідомлень-рішень, та лише після такого отримання та у разі не оскарження таких рішень в судовому або адміністративному порядку, податкове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням, вважається узгодженим та підлягає сплаті.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, податкове повідомлення-рішення за формою Ф №0655756-2409-1918-UA61040150000098181 від 13.03.2025 на суму 15605,80 грн було надіслано контролюючим органом на адресу відповідача: АДРЕСА_1 . Проте 28.09.2025 поштове відправлення повернулося із зазначенням причини повернення — «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується довідкою ф.20 відділення поштового зв`язку. (арк. справи 15)
Щодо дотриманням позивачем відповідних умов, встановлених п. 95.2 ст. 95 ПК України, які надають йому право на примусове стягнення податкового боргу, то суд вказує наступне.
Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України).
Разом з цим, відповідно до п.59.5 ст.59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Таким чином, податкова вимога надсилалася контролюючим органом та згідно до вимог ПК України, вважається врученою платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення або із зазначенням причин невручення.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з несплатою узгоджених сум податкового зобов`язання у встановлені строки контролюючим органом було сформовано податкову вимогу форми Ф № 0014834-1305-1900 від 26.11.2024 на суму 15016,75 грн, у тому числі за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» в сумі 14725,79 грн та за платежем «земельний податок з фізичних осіб» в сумі 290,96 грн. (арк. справи 12)
Вказану податкову вимогу контролюючим органом надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_1 . 
Однак, як слідує зі змісту самої податкової вимоги, а також відомостей про місце реєстрації ОСОБА_1 , наданих Управлінням ДМС України в Тернопільській області, податковою адресою відповідача є: АДРЕСА_1 . 
Крім того, суд враховує, що згідно з відомостями адресного довідника АТ «Укрпошта» у с. Івашківці Тернопільського району Тернопільської області окремо існують вулиці «Сагайдачного» та «Сагайдачного бічна», які є різними адресними об`єктами. Отже, направлення контролюючим органом податкової вимоги за адресою: вул. Сагайдачного, буд. 4 не може вважатися її направленням за податковою адресою відповідача, оскільки така розбіжність у найменуванні вулиці свідчить про направлення документа на іншу адресу.
Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими лише у разі їх надсилання за податковою адресою платника податків. За таких обставин податкова вимога форми Ф № 0014834-1305-1900 від 26.11.2024 не може вважатися належним чином врученою відповідачу.
З огляду на вищевказане суд доходить висновку, що контролюючим органом не дотримано встановленого ПК України порядку направлення податкової вимоги, що виключає можливість примусового стягнення спірної суми податкового боргу. 
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оскільки позивач не довів дотримання встановленого ПК України порядку направлення відповідачу податкової вимоги, що є необхідною передумовою звернення до суду з вимогою про стягнення податкового боргу, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. 
Згідно приписів статті 139 КАС України у випадку прийняття рішення про відмову у задоволенні позовних вимог питання щодо розподілу понесених позивачем судових витрат судом не вирішується.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 10 липня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м.Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003, код ЄДРПОУ 44143637); 
відповідач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 ). 
Головуючий суддя Мірінович У.А.