Провадження № 1-кп/643/1030/26 
Справа № 643/19751/26

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2026 
Салтівський районний суд м. Харкова у складі судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026226200000352 за обвинуваченням:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, раніше судимого останній раз 23.06.2026 Салтівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 роки 6 місяців позбавлення волі, визначеного місця реєстрації не має, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачення, визнане судом доведеним
У період часу з весни 2024 року по 12.07.2026 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучі власницею квартири АДРЕСА_2 , дозволила тимчасово мешкати у вказаній квартирі знайомому свого сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за умови сплати ним комунальних послуг.
У зв`язку з ігноруванням ОСОБА_2 усної домовленості щодо сплати комунальних послуг за вищевказану квартиру, 12.07.2026 ОСОБА_3 разом зі своїм сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомили ОСОБА_2 , що більше не дозволяють йому мешкати у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , при цьому змінили секрет на одному з замків вхідних дверей і попередили ОСОБА_2 , що в разі здійснення ним спроби заселитись і мешкати у вказаній квартирі, вони будуть звертатись із заявою до правоохоронних органів. В їх присутності 12.07.2026 ОСОБА_2 зібрав всі свої речі і залишив вказану квартиру.
16.07.2026 приблизно об И год. 00 хв. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи заздалегідь виниклий протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до чужого житла, а саме в квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , прийшов до будинку АДРЕСА_4 .
Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_2 зайшов у під`їзд № 2 будинку АДРЕСА_4 , піднявся до квартири АДРЕСА_5 і маючи дублікат ключа від вхідних дверей вказаної квартири, спробував відчинити їх ним, однак не зміг цього зробити, у зв`язку із заміною власницею одного з секретів замків вхідних дверей. Але ОСОБА_2 , не бажаючи відмовлятись від свого злочинного наміру та продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на незаконне проникнення до чужого житла, вийшов на вулицю, заліз на прибудову першого поверху, з якої по парапету піднявся і заліз на балкон квартири АДРЕСА_5 вищевказаного будинку, який постраждав раніше від військових злочинів (обстрілу) з боку рф, внаслідок чого отвори у вікні та двері балкону були забиті фанерою замість вибитих шибок. Знаходячись на балконі ОСОБА_2 , завершуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на незаконне проникнення до чужого житла, відтиснув руками фанеру у дверному отворі і незаконно, протиправно, не маючи на це дозволу чи згоди власниці квартири ОСОБА_3 , проник у її оселю, а саме - в квартиру АДРЕСА_2 , маючи намір залишитися жити у вказаній квартирі на декілька днів. Далі, перебуваючи протиправно у вказаній квартирі, ОСОБА_2 роздягнувся, поклав свої речі до пральної машини, запустив прання, після чого оголений сів на диван та заснув.
Протиправна діяльність ОСОБА_2 була припинена працівниками поліції, які 16.07.2026 приблизно о 18.50 год. прибули за вказаною адресою за повідомленням потерпілої - власниці квартири ОСОБА_3 , оскільки факт незаконного проникнення до її житла через балкон помітила сусідка, яка мешкає у квартирі АДРЕСА_6 за цією ж адресою, ОСОБА_5 , та проінформувала про це власницю квартири.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 Кримінального процесуального кодексу України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України - у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Судом було перевірено обставини, які були встановлені органом досудового розслідування та вказані ним у обвинувальному акті разом з доданими до нього матеріалами, в яких міститься зокрема, заява обвинуваченого ОСОБА_2 , складену у присутності захисника ОСОБА_6 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.
Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, оскільки учасники судового провадження не заперечують обставини, встановлені органом досудового розслідування, суд кваліфікує дії ОСОБА_2 як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла. 
Підстави розгляду обвинувального акту в спрощеному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КПК України суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України не здійснюється.
Суд, дослідивши обвинувальний акт разом з доданими до нього матеріалами, ухвалює провести судовий розгляд у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, виходячи з наступного.
Прокурор подав клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 302 КПК України, під час досудового розслідування встановлено, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.
До обвинувального акту додана заява обвинуваченого ОСОБА_2 щодо визнання ним своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складена та підписана в присутності захисника ОСОБА_6 , згідно з якою обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_2 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
У вказаній заяві захисником ОСОБА_6 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.
Також, до обвинувального акту додано письмову заяву представника потерпілої ОСОБА_7 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною 2 статті 302 Кримінального процесуального кодексу України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Призначення покарання.
Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття. 
Обставини, які обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України відсутні. 
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинений кримінальний проступок, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до положень ст. 65 Кримінального кодексу України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує: характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального проступку, який відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу віднесений до категорії кримінального проступку; дані про особу обвинуваченого, який на обліку у психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; раніше судимий; наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин що обтяжують покарання, непрацюючого, неодруженого. 
З урахуванням вищевикладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, тяжкості вчиненого кримінального проступку, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді одного року обмеження волі. 
На думку суду, призначене покарання ОСОБА_2 , у відповідності до вимог ст. 65 КК України, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінально караного діяння та є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Крім того, у матеріалах справи наявний вирок Салтівського районного суду м. Харкова від 23.06.2026 року, яким ОСОБА_2 призначено покарання за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді 3 роки 6 місяців позбавлення волі, яке він не відбув. 
ОСОБА_2 вчинив новий злочин після постановлення вироку але до повного його відбуття.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі. 
Згідно з п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання за цим вироком суду у вигляді 1 року обмеження волі необхідно перевести в більш суворий вид покарання у вигляді 6 місяців позбавлення волі, виходячи із такого їх співвідношення:одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі. 
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Салтівського районного суду м. Харкова від 23.06.2026 року і остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді 4 років позбавлення волі. 
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку.
Процесуальні витрати за проведені: судово дактилоскопічну експертизу (№ СЕ-19/121-26/21552-Д від 30.07.2026 року) у розмірі 3 850,88 грн. стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 Кримінального процесуального України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі. 
На підставі п.п. б п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання за цим вироком суду у вигляді 1 року обмеження волі необхідно перевести в більш суворий вид покарання у вигляді 6 місяців позбавлення волі, виходячи із такого їх співвідношення:одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
За сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, яке перераховано за правилами ст. 72 КК України, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Салтівського районного суду м. Харкова від 23.06.2026 року у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, призначивши ОСОБА_2 остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_2 необхідно рахувати з моменту затримання, після набрання вироком суду законної сили під час приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирати.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальні витрати за проведені: судово дактилоскопічну експертизу (№ СЕ-19/121-26/21552-Д від 30.07.2026 року) у розмірі 3 850,88 грн. стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.
Речові докази відсутні.
Відповідно до частини 4 статті 382 Кримінального процесуального кодексу України копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту отримання його копії.
Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя - ОСОБА_1