ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року	Львів	Справа № 380/1187/25 пров. № А/857/12450/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гуляка В. В.	
 	Ільчишин Н. В.	
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року про відмову у виправленні помилки у судовому рішенні у справі № 380/1187/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій,-
головуючий суддя першої інстанції – Москаль Р.М.., місце ухвалення – м. Львів, дата складання повного тексту – 04.02.2026
В С Т А Н О В И В :
21.01.2026 до суду надійшла заява ГУ ПФУ у Львівській області про виправлення описки у рішенні суду у справі № 380/1187/25, що 15.01.2026 набрало законної сили, в частині визначення з 01.01.2025 розміру пенсії ОСОБА_1 . 
Обґрунтовуючи свою заяву, відповідач стверджує, що 10.02.2025 подав відзив на позовну заяву, в якому помилково зазначив розмір пенсійної виплати позивача з 01.01.2025, зокрема підсумок пенсії з надбавками в розмірі 34618,3 грн., та з врахуванням Постанови-1 від 03.01.2025 розмір пенсії 27856,89 грн., а також помилково долучено перерахунок пенсіонера ОСОБА_2 з 01.01.2025. Водночас, розмір пенсії позивача ОСОБА_1 з 01.01.2025 з надбавками становить 29263,55 грн., та з врахуванням Постанови-1 від 03.01.2025 становить 26107,52 грн. Тому просить суд виправити цю описку в рішенні суду.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні заяви виправленні описки.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що ухвала винесена із неповним з`ясуванням обставин у справі.
Суть доводів апелянта зводиться до того, що ГУ ПФУ у Львівській області помилково долучено перерахунок пенсіонера ОСОБА_2 з 01.01.2025. Водночас, розмір пенсії позивача ОСОБА_1 з 01.01.2025 з надбавками становить 29263,55 грн., та з врахуванням Постанови-1 від 03.01.2025 становить 26107,52 грн. Вважає, що зазначені обставини ускладнюють виконання рішення суд у цій справі, тому просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити заяву про виправлення помилки в судовому рішенні. 
Позивач правом подання відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що у провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. 
Рішенням Львівського окружного адміністративно суду від 01.05.2025 позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Львівській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025 шляхом застосування понижуючих коефіцієнтів, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025, що призвело до зменшення пенсійної виплати з 34618,30 грн. до 27856,89 грн. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2025 без обмеження її розміру з 34618,30 грн. до 27856,89 грн. шляхом застосування понижуючих коефіцієнтів на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1, та виплатити перераховану пенсію (з врахуванням раніше виплачених сум).
Суд першої інстанції у задоволенні заяви про виправлення помилки в судовому рішення відмови з тих підстав, що не допустив описки чи арифметичної помилки у рішенні при визначенні розміру пенсії позивача, оскільки керувався зазначеними ПФУ відомостями.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Частиною 2 ст. 253 КАС України, окрім іншого, встановлено, що питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження.
Так, правила цієї норми передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного характеру описки та очевидні арифметичні помилки.
Апеляційний суд звертає увагу, що опискою, у розумінні статті 253 КАС України, визнається помилка, яка має вплив на зміст судового рішення та його виконання.
Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать, наприклад, написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків.
Тобто, описка у судовому рішенні трактується як явна неточність.
Отже, з метою оперативного та дієвого усунення помилок в судовому рішенні застосовується інструмент виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні, як із власної ініціативи суду, так і за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи, незалежно від набрання судовим рішення законної сили.
У розумінні процесуального закону, описка - це зроблена судом механічна граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках, одрук тощо).
Тобто, опискою необхідно вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.
Вирішуючи питання про виправлення описок (очевидних арифметичних помилок), допущених в судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення незалежно від його юридичного значення чи зовнішнього оцінного сприйняття (розуміння). Суд лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи, займаної посади тощо) або виправляє помилки, що мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення), які водночас впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. 
Отже, виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення.
Як слідує із рішення суду першої інстанції, суд у рішенні дійсно зазначив підсумок пенсії ОСОБА_1 з надбавками в розмірі 34618,3 грн., та з врахуванням Постанови № 1 від 03.01.2025 розмір пенсії 27856,89 грн. 
Водночас, при прийнятті рішення, суд керувався відомостями, зазначеними відповідачем у відзиві на позовну заяву, а також долученими до відзиву доказами (а.с.20-23). Оскільки розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 з 01.01.2025, зокрема підсумок пенсії з надбавками в розмірі 34618,3 грн., та з врахуванням Постанови-1 від 03.01.2025 розмір пенсії 27856,89 грн. відповідач зазначив у відзиві та долученому до відзиву перерахунку пенсії, то суд прийняв ці відомості як достовірні. 
При цьому, ні відповідач при поданні доказів до суду, ні суд при встановленні фактів цієї справи, не звернули увагу, що ГУ ПФУ у Львівській області помилково долучив до справи перерахунок пенсії не позивача ОСОБА_1 , а його однофамільця – ОСОБА_2 .
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що суд не допустив описки чи арифметичної помилки у рішенні при визначенні розміру пенсії позивача, оскільки керувався зазначеними ПФУ відомостями. 
Наведене не є опискою у розумінні норм ст. 253 КАС України, тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні клопотання про виправлення помилки.
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає зазначені в апеляційній скарзі доводи позивача безпідставними, а висновки суду першої обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали відсутні.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2026 року про відмову у виправленні помилки у судовому рішенні у справі № 380/1187/25– без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин