ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року 
м. Київ

справа № 520/2983/22
адміністративне провадження № К/990/4731/24, К/990/4114/24.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Яковенка М. М.,
суддів - Васильєвої І. А., Шишова О. О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 520/2983/22
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
за касаційними скаргами ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (суддя Мороко А. С.) від 21 червня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду (склад колегії суддів: Присяжнюк О. В., Любич Л. В., Спаскін О. А.) від 31 жовтня 2023 року,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України від 01 березня 2021 року, а саме: 
№ 0105679-2414-2031 на суму сплати - 1 108,33 грн.; 
№ 0105680-2414-2031 на суму сплати -837 407,68 грн; 
№ 0105681-2414-2031 на суму сплати 75 665,22 грн; 
№ 0105682-2414-2031 на суму сплати 26 080,41 грн.; 
№ 0105683-2414-2031 на суму сплати 571,48 грн.; 
№ 0105684-2414-2031 на суму сплати 8 905,61 грн; 
№ 0105685-2414-2031 на суму сплати 485 366,57 грн.; 
№ 0105686-2414-2031 на суму сплати - 130 445,32 грн.; 
№ 0105687-2414-2031 на суму сплати 86 647,86 грн.; 
№ 0105688-2414-2031 на суму сплати 4 407,35 грн; 
№ 0105689-2414-2031 на суму сплати 85 402,07 грн.; 
№ 0105690-2414-2031 на суму сплати 25 500,26 грн.; 
№ 0105691-2414-2031 на суму сплати 9 213,00 грн.; 
№ 0105692-2414-2031 на суму сплати 2 692,90 грн; 
№ 0105693-2414-2031 на суму сплати 6 779,87 грн; 
№ 0105694-2414-2031 на суму сплати 71 906,20 грн. 
2. В обґрунтування позову позивач вказав на відсутність ОСОБА_1 обов`язку сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за оскаржуваними рішеннями контролюючого органу, оскільки будівлі використовуються для цілей забезпечення діяльності виробництва залізобетонних виробів для будівництва, відносяться до будівель промисловості, а тому за підпунктом «є» підпункту 262.2.2 пункту 262.2 статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України), не є об`єктом оподаткування. Позивач вважає, що ним дотримано вимоги податкового законодавства з 23 травня 2020 року після внесення змін до підпункту «є» підпункту 262.2.2 пункту 262.2 статті 266 ПК України шляхом повернення у власність майнових комплексів, які були передані іншим особам на підставі цивільних договорів та проведення з 23 травня 2020 року власної господарської діяльності ОСОБА_1 як фізичною особою підприємцем. Також вказано, що податковим органом помилково визначено ставку податку у розмірі 1 % під час оподаткування нежитлових приміщень, які належать позивачу та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи те, що така ставка застосовується до іншого типу будівель - готельні будівлі, офісні будівлі, торговельні будівлі, а щодо об`єктів нерухомості в смт. Нова Водолага Харківської області, то ставка податку на нерухоме майно має становити 0%, оскільки міською радою не прийнято нового рішення про ставки податків на 2020 рік.
3. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року, адміністративний позов задоволено частково. 
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України від 01 березня 2021 року:
1) № 0105679-2414-2031 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фіз. особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2020 рік на суму 1 108 грн, нараховане ОСОБА_1 за об`єкт нерухомого майна літ. «Т-1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 25,60 кв.м.;
2) № 0105681-2414-2031 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фіз. особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2020 рік на суму 75 665 грн, нараховане ОСОБА_1 за об`єкт нерухомого майна літ «Н-7», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1747,70 кв.м.;
3) № 0105682-2414-2031 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фіз. особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2020 рік на суму 26 080 грн, нараховане ОСОБА_1 за об`єкт нерухомого майна літ. «М-1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 602,40 кв.м.;
4) № 0105683-2414-2031 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фіз. особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2020 рік на суму 571 грн, нараховане ОСОБА_1 за об`єкт нерухомого майна літ. «И-1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 13,20 кв.м.;
5) № 0105684-2414-2031 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фіз. особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2020 рік на суму 8 905 грн, нараховане ОСОБА_1 за об`єкт нерухомого майна літ. «Л-1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 205,70 кв.м.;
6) № 0105685-2414-2031 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фіз. особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2020 рік на суму 485 366 грн, нараховане ОСОБА_1 за об`єкт нерухомого майна літ. «Ж-1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 11210, 90 кв.м.;
7) № 0105686-2414-2031 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фіз. особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2020 рік на суму 130 445 грн, нараховане ОСОБА_1 за об`єкт нерухомого майна літ. « П-3», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 3013,00 кв.м.;
8) № 0105688-2414-2031 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фіз. особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2020 рік на суму 4 407 грн, нараховане ОСОБА_1 за об`єкт нерухомого майна літ. «С-1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 101,80 кв.м.;
9) №0105689-2414-2031 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фіз. особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2020 рік на суму 85 402 грн, нараховане ОСОБА_1 за об`єкт нерухомого майна літ. «Ю-3», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1972,60 кв.м.;
10) № 0105690-2414-2031 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фіз. особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2020 рік на суму 25 500 грн, нараховане ОСОБА_1 за об`єкт нерухомого майна літ. «Ш-1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 589,00 кв.м.;
11) №0105691-2414-2031 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фіз.особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2020 рік на суму 9 213 грн, нараховане ОСОБА_1 за об`єкт нерухомого майна літ. «О-1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 212,80 кв.м.;
12) № 0105692-2414-2031 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фіз.особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2020 рік на суму 2 692 грн, нараховане ОСОБА_1 за об`єкт нерухомого майна літ. «Р-1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 62,20 кв.м.;
13) № 0105693-2414-2031 про нарахування суми податкового зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фіз.особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості 18010300» за 2020 рік на суму 6 779 грн, нараховане ОСОБА_1 за об`єкт нерухомого майна літ. «Щ-1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , площею 156,60 кв.м.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України частину витрат зі сплати судового збору у розмірі 5 755 грн 79 коп.
4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 01 лютого 2024 року від відповідача через систему «Електронний суд» до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій останній просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року в частині задоволених позовних вимог, ухваливши нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
5. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Дашутін І. В., Шишов О. О.
6. Після усунення недоліків касаційної скарги, ухвалою Верховного Суду від 29 лютого 2024 року клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження - задоволено. Поновлено Головному управлінню ДПС у Харківській області строк на касаційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 520/2983/22. Відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.
7. 19 квітня 2024 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі від ОСОБА_1 .
8. Також, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, 07 лютого 2024 року від позивача до Верховного Суду надійшла касаційна скарга, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо скасування податкового повідомлення-рішення № 0105680-2414-2031 від 01 березня 2021 року на суму 837 407, 68 грн.
Прийняти в цій частині нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0105680-2414-2031 від 01 березня 2021 року на суму 837 407, 68 грн.
Стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір за подання касаційної скарги.
9. Після усунення недоліків касаційної скарги, ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2024 року клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження - задоволено. Поновлено строк на касаційне оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 520/2983/22. Відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву. Витребувані матеріали справи.
Водночас, вказаною ухвалою Верховного Суду, відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 520/2983/22.
10. 10 лютого 2024 року до Верховного Суду через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі від ОСОБА_1 .
11. 01 квітня 2024 року до Верховного Суду від Головного управління ДПС у Харківській області надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останнє просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року в частині щодо податкового повідомлення-рішення № 0105680-2414-2031 від 01 березня 2021 року на суму 837 407, 68 грн залишити без змін.
12. Ухвалою Верховного Суду закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд у попередньому судовому засіданні.
13. 14 вересня 2026 року Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 1242 призначено повторний автоматизований розподіл справи, з підстави ухваленням зборами суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді рішення від 20 лютого 2026 року № 11 "Про визначення Персонального складу судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду" та введенням до складу судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян судді Дашутіна І. В., який перебуває у складі колегії суддів, що унеможливлює його участь у розгляді справи.
14. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду визначено склад колегії суддів: Яковенко М. М. - головуючий суддя, Васильєва І. А., Шишов О. О.
IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
15. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 до 25 липня 2014 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, повторна реєстрація фізичною особою - підприємцем відбулась 08 вересня 2020 року, з 01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 зареєстрований платником єдиного податку 3 групи, із визначенням основного виду діяльності КВЕД 23.61 «Виготовлення виробів із бетону для будівництва», що підтверджується випискою з ЄДРЮОФОП ГФ та витягом з реєстру платників єдиного податку від 26 листопада 2020 року № 2020313403236.
16. ОСОБА_1 на праві приватної власності належить комплекс із 13 будівель за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 
нежитлова будівля виробничий будинок склад цементу літ. Л-1, загальною площею 205,7 кв.м.; 
нежитлова будівля виробничий будинок прохідна літ. Т-1, загальною площею 25,6 кв.м.; 
нежитлова будівля виробничий будинок трансформаторна підстанція літ. Р-1, загальною площею 62,2 кв.м.; 
нежитлова будівля виробничий будинок адміністративний корпус літ. П-3, загальною площею 3013 кв.м.; 
нежитлова будівля виробничий будинок виробничий корпус літ. Ж-1, загальною площею 11210,9 кв.м.; 
нежитлова будівля виробничий будинок лісопильний цех літ. Ш-1, загальною площею 589 кв.м.; 
нежитлова будівля виробничий будинок склад наповнювачів літ. М-1, загальною площею 602,4 кв.м.; 
нежитлова будівля виробничий будинок столярний цех літ. Ю-3, загальною площею 1972,6 кв.м.; 
нежитлова будівля виробничий будинок бетонозмішувальний вузол літ. Н-7, загальною площею 1747,7 кв.м.; 
нежитлова будівля виробничий будинок автомобільні терези 30 тон літ. И-1, загальною площею 13,2 кв.м.; 
нежитлова будівля виробничий будинок сушильне відділення літ. Щ-1, загальною площею 156,6 кв.м.; 
нежитлова будівля виробничий будинок прохідна №1 літ. С-1, загальною площею 101,8 кв.м.; 
нежитлова будівля виробничий будинок компресорна станція літ. 0-1, загальною площею 589 кв.м. (далі за текстом - Об`єкт №1).
17. Право власності набуто заявником за нотаріально посвідченим договором дарування від 01 лютого 2018 року № 223.
18. Подія реєстрації речового права (права власності) на вказані об`єкти відбулась 01 лютого 2018 року, що підтверджується відомостями витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 лютого 2018 року № 112563228; № 112572131; № 112571134; № 112570531; № 112552656; № 112536788; № 112565604; № 112544809; № 112567560; № 112569797; № 112558939; № 112571666; № 112568875.
19. Також позивачу на праві власності належать об`єкти нерухомості в смт. Нова Водолага Харківської області, а саме: 
1. Згідно з договором купівлі-продажу від 17 листопада 2017 року № 2972 - комплекс будівель і споруд загальною площею 25 789,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, який складається з наступних об`єктів: центральна прохідна з ганком (ліва) літ. «Б»; будівля головного корпусу літ. «Р»; насосна літ. «р»; БСУ, літ. «р1»; прохідна (північна) літ. «І»; будівля котельні з прибудовами літ. «Л»; прибудова літ. «л 1»; прибудова літ. «л2»; прибудова літ. «л3»; РМЦ літ. «М»; битові приміщення літ. «м2»; компресорна літ. «Ю»; матеріальний склад літ. «К»; навіс літ. «к1»; прибудова літ. «к2»; ворота літ. «к3»; огорожа літ. «к4»; склад цементу літ. «П»; розширитель складу підвал літ. «ПІ»; навіс літ. «п»; склад інертних літ. «Т»; бункер розвантаження вагонів літ. «т»; пульт керування літ. «т1»; дробівка щебеню літ. «т2»; трьохбункерний та підштабельний коридори літ. «Т1»; битова літ. «У»; відділ головного енергетика літ. «Н»; столова літ. «Н1»; погріб літ. «Н2»; тамбур літ. «Н3»; ганок літ. «Н4»; котельня літ. «Н5»; гараж літ. «О»; адміністративно-побутовий комплекс літ. «С»; котельня літ. «с»; тамбур літ. «с1»; КНС літ. «N»; склад готової продукції літ. «Ч»; ганок літ. «ч»; споруди складу готової продукції літ. «ч1» (далі за текстом - Об`єкт № 2); 
2. Згідно із договором купівлі-продажу від 17 листопада 2017 року № 2970 - нежитлова будівля (інженерний корпус з котельнею) загальною площею 2 668,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, яка складається з наступних об`єктів: інженерний корпус літ. «Г-4»; котельня літ. «г»; ганок з навісом літ. «г1» (далі за текстом - Об`єкт № 3); 
3. Згідно із договором купівлі-продажу від 17 листопада 2017 року № 2977 - будинок (дитячий садок-яслі «ІНФОРМАЦІЯ_1») з надвірними будівлями загальною площею 2214,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, який складається з наступних об`єктів: основна будівля літ. А-2, підвал літ. «а», ганки літ. «а1-а10», об`єкт незавершеного будівництва готовністю 30 (тридцять) відсотків літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», погріб літ. «Н», хвіртка літ. «N», ворота літ. «N1», ворота літ. «N2», огорожа літ. «N3», огорожа літ. «N4»(Об`єкт 4), що підтверджується витягами з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17 листопада 2017 року № 104251830, від 20 листопада 2017 року № 104320629 і від 17 листопада 2017 року № 104251181 (далі за текстом - Об`єкт № 4).
20. 01 березня 2021 року контролюючим органом прийняти податкові повідомлення рішення про визначення заявнику грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік на загальну суму 1 858 100,13 грн, а саме:
1. По Об`єкту № 1 (комплекс із 13 будівель за адресою: АДРЕСА_1): 
№ 0105679-2414-2031 на суму сплати - 1 108,33 грн за об`єкт нерухомого майна літ. «Т-1» розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 25,60 кв.м.; 
№ 0105681-2414-2031 на суму сплати 75 665,22 грн за об`єкт нерухомого майна літ «Н-7» розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 1747,70 кв.м.; 
№ 0105682-2414-2031 на суму сплати 26 080,41 грн за об`єкт нерухомого майна літ. «М-1» розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 602,40 кв.м.; 
№ 0105683-2414-2031 на суму сплати 571,48 грн за об`єкт нерухомого майна літ. «И-1» розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 13,20 кв.м.; 
№ 0105684-2414-2031 на суму сплати 8 905,61 грн за об`єкт нерухомого майна літ. «Л-1» розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 205,70 кв.м.; 
№ 0105685-2414-2031 на суму сплати 485 366,57 грн за об`єкт нерухомого майна літ. «Ж-1» розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 11210, 90 кв.м.; 
№ 0105686-2414-2031 на суму сплати - 130 445,32 грн за об`єкт нерухомого майна літ. «П-3» розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 3013,00 кв.м.; 
№ 0105688-2414-2031 на суму сплати 4 407,35 грн за об`єкт нерухомого майна літ. «С-1»розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 101,80 кв.м.; 
№ 0105689-2414-2031 на суму сплати - 85 402,07 грн за об`єкт нерухомого майна літ. «Ю-3» розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 1972,60 кв.м.; 
№ 0105690-2414-2031 на суму сплати 25 500,26 грн за об`єкт нерухомого майна літ. «Ш-1» розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 589,00 кв.м.; 
№ 0105691-2414-2031 на суму сплати 9 213,00 грн за об`єкт нерухомого майна розташованого літ. «О-1» за адресою: АДРЕСА_1, площею 212,80 кв.м.; 
№ 0105692-2414-2031 на суму сплати 2 692,90 грн за об`єкт нерухомого майна літ. «Р-1» розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 62,20 кв.м.; 
№ 0105693-2414-2031 на суму сплати 6 779,87 грн за об`єкт нерухомого майна літ. «Щ-1» розташованого за адресою: АДРЕСА_1, площею 156,60 кв.м.
2. По об`єкту № 2 (комплекс будівель і споруд загальною площею 25 789,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2) - № 0105680-2414-2031 на суму сплати -837 407,68 грн за об`єкт нерухомого майна розташованого за адресою: АДРЕСА_2, площею 25 789,70 кв.м.;
3. По об`єкту № 3 (нежитлова будівля (інженерний корпус з котельнею) загальною площею 2 668,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3) - № 0105687-2414-2031 на суму сплати 86 647,86 грн;
4. По об`єкту № 4 (будинок (дитячий садок-яслі «ІНФОРМАЦІЯ_1») з надвірними будівлями загальною площею 2 214,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4)- № 0105694-2414-2031 на суму сплати 71906,20 грн.
21. До об`єкту №1 (розміщеного у місті Харкові) контролюючий орган застосував ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 1% мінімальної заробітної плати за 1 кв. м. нерухомості, який справляється у місті Харкові з офісних та торговельних будівель.
22. До об`єктів № 2 - № 4 (розміщені на території Нововодолазької селищної ради) контролюючий орган застосував ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в розмірі 0,75% мінімальної заробітної плати, який справляється на територій Нововодолазької селищної ради з інших об`єктів нежитлових будівель, (крім зазначених у Додатку 2) та які не зазначені в частині 3 Додатку 1.
23. Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, надіслав на адресу Державної податкової служби України відповідну скаргу від 23 липня 2021 року в рамках процедури адміністративного оскарження, відповідно до якої просив скасувати прийняті відносно нього спірні податкові повідомлення-рішення.
24. Рішенням ДПС України від 20 грудня 2021 року № 11670/К/99-00-06-01-04-09 спірні податкові повідомлення-рішення скасовані не були, а скаргу позивача залишено без задоволення.
25. Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
26. Задовольняючи частину позовних вимог, суди встановили, що контролюючий орган застосував ставку податку 1 % до нежитлових будівель позивача, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не було конкретизовано їх тип. Водночас із технічних паспортів убачається, що ці об`єкти є будівлями та спорудами виробничого призначення, а не готельними, офісними чи торговельними будівлями, для яких рішенням Харківської міської ради від 22 лютого 2017 року № 542/17 установлено ставку 1 %. Оскільки до таких об`єктів мала застосовуватися ставка 0,1 %, передбачена для інших будівель, суди визнали неправомірним застосування ставки 1 % та скасували податкові повідомлення-рішення № 0105679-2414-2031, № 0105681-2414-2031, № 0105682-2414-2031, № 0105683-2414-2031, № 0105684-2414-2031, № 0105685-2414-2031, № 0105686-2414-2031, № 0105688-2414-2031, № 0105689-2414-2031, № 0105690-2414-2031, № 0105691-2414-2031, № 0105692-2414-2031 та № 0105693-2414-2031.
27. Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог, суди, врахувавши висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17 лютого 2020 року у справі № 820/3556/17, від 24 березня 2020 року у справі № 280/5332/18, від 18 лютого 2021 року у справі № 812/1800/18 та від 7 березня 2023 року у справі № 140/2387/19, виходили з того, що застосування пільги, передбаченої підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, залежить не лише від належності нерухомості до будівель промисловості, а й від її фактичного використання за функціональним призначенням у власній господарській діяльності власника. Оскільки об`єкти № 2 та № 3 були передані в користування іншим особам, а використання об`єкта № 4 у промисловому виробництві позивач не довів, суди визнали відсутніми підстави для застосування цієї пільги. Водночас суди встановили, що до зазначених об`єктів, розташованих у смт Нова Водолага, правомірно застосовано ставку податку 0,75 %, установлену рішенням Нововодолазької селищної ради від 22 червня 2018 року № 1395, дія якого поширювалася на 2020 рік. 
27.1 Відхиляючи доводи позивача про застосування ставки 0 % до гаража літ. «О» площею 1859 кв. м, який входить до складу об`єкта № 2, суди врахували встановлені у справі № 520/2239/21 обставини, відповідно до яких до складу цього виробничого будинку входять гаражі, кладові, приймальня, кабінети, туалети, душові, навчальні класи, коридори та побутові приміщення, у зв`язку з чим його найменування як гаража саме собою не є підставою для застосування до всієї будівлі нульової ставки. З огляду на це суди дійшли висновку про правомірність податкових повідомлень-рішень від 1 березня 2021 року № 0105680-2414-2031, № 0105687-2414-2031 та № 0105694-2414-2031.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ
1) Касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року
28. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.
29. Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржником зазначено 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) - відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм статті 266 ПК України у подібних правовідносинах, а саме щодо правомірності нарахування контролюючим органом податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, якщо відомості щодо такого об`єкта нерухомості актуальні відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а власник не вчинив жодних дій, обов`язковість вчинення яких покладена на останнього чинним законодавством, щодо внесення змін стосовно конкретизації приналежності нежитлової будівлі до певної категорії та відображення останньої у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
30. Обґрунтовуючи неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно витлумачили положення статті 266 ПК України, унаслідок чого дійшли помилкового висновку про неправомірність застосування контролюючим органом ставки податку на нерухоме майно в розмірі 1 % до належних позивачу об`єктів нежитлової нерухомості, що є об`єктами оподаткування. Також скаржник посилається на неналежне дослідження судами доказів, порушення вимог статей 72- 76, 242 КАС України та невідповідність викладених у судових рішеннях висновків обставинам справи.
31. Скаржник указує, що згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які є підставою для обчислення податку, позивачу на праві власності належать нежитлові будівлі без конкретизації їх належності до певного типу об`єктів нежитлової нерухомості.
32. За доводами ГУ ДПС, матеріали справи також не містять відомостей про цільове призначення цих будівель, оскільки у графі «Тип майна» зазначено лише «нежитлові приміщення». Скаржник не погоджується з висновком судів про помилкове застосування ставки податку в розмірі 1 % до нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1, та про протиправність прийнятих щодо них податкових повідомлень-рішень від 1 березня 2021 року.
33. Посилаючись на пункт 63.3 статті 63 ПК України, скаржник зазначає, що платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючий орган про всі об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням. У разі розбіжностей між відомостями контролюючого органу та даними правовстановлюючих документів платник має право звернутися до контролюючого органу для проведення звірки й перерахунку податку. Оскільки позивач для проведення такої звірки не звертався та правовстановлюючих документів не надав, ГУ ДПС під час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень керувалося відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
34. Скаржник також зазначає, що законодавством не визначено окремого механізму кваліфікації об`єктів нерухомості для цілей справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Водночас тип такого об`єкта визначається за його функціональним призначенням відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000. Якщо у правовстановлюючих документах не зазначено відповідного коду, обирається код Класифікатора, який найбільше відповідає зазначеному в цих документах типу нерухомості. На переконання скаржника, ці доводи суди попередніх інстанцій не врахували.
35. Щодо розміру податку ГУ ДПС указує, що відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку встановлюються рішенням відповідної місцевої ради залежно від місця розташування та типу об`єкта нерухомості. Рішенням Харківської міської ради від 22 лютого 2017 року № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» для торговельних будівель у 2020 році встановлено ставку податку в розмірі 1 % мінімальної заробітної плати, визначеної на 1 січня відповідного року, за 1 кв. м бази оподаткування.
36. Спірні податкові повідомлення-рішення сформовані в автоматичному режимі в ІТС «Податковий блок» на підставі інформації ДПС України та відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на це скаржник вважає застосування до належних позивачу об`єктів ставки податку в розмірі 1 % правомірним.
37. На переконання ГУ ДПС, належні ОСОБА_1 об`єкти нерухомості є об`єктами оподаткування відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 та підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України, а матеріали справи не містять доказів, які звільняли б позивача від обов`язку сплачувати цей податок.
38. Скаржник просить Верховний Суд сформулювати висновок щодо правомірності визначення власнику нежитлових будівель податкових зобов`язань за 2020 рік, якщо у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не конкретизовано належність цих будівель до певного типу.
39. Посилаючись на статтю 67 Конституції України, ГУ ДПС наголошує, що обов`язок зі сплати податку виникає у власника з дня набуття права власності на нерухоме майно, яке відповідно до ПК України є об`єктом оподаткування. Скаржник вважає, що під час прийняття спірних рішень діяв на підставі та в межах повноважень, визначених законом, тоді як суди попередніх інстанцій неповно дослідили докази та дійшли помилкових висновків, що призвело до ухвалення необґрунтованих судових рішень.
2) Касаційна скарга ОСОБА_1 на рішенням на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року.
40. Позивач не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій в частині відмовлених позовних вимог, а саме, щодо скасування податкового повідомлення-рішення № 0105680-2414-2031 від 01 березня 2021 року на суму 837 407,68 грн щодо об`єкта нерухомості позивача, які знаходяться АДРЕСА_2 , вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.
41. Підставою касаційного оскарження позивач визначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування підпунктів 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14, 266.5.1 пункту 266.5 і 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України під час оподаткування нежитлової будівлі, яка за правовстановлюючими документами є гаражем, з урахуванням ставки, установленої відповідним органом місцевого самоврядування для такого типу нерухомості. 
Судами попередніх інстанцій також не були застосовані норми приписів підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 і пункту 56.21 статті 56 ПК України щодо неоднозначного (множинного) трактування прав та обов`язків платника податку під час оподаткування податку на нерухоме майн, відмінне від земельної ділянки
42. Скаржник зазначає, що рішенням органу місцевого самоврядування для гаражів установлено ставку податку на нерухоме майно в розмірі 0 %. Тому, на його переконання, належний йому об`єкт нерухомості, визначений у правовстановлюючих документах як гараж, не підлягав оподаткуванню за застосованою контролюючим органом ставкою.
43. ОСОБА_1 не погоджується з висновком судів про те, що слово «гараж» є лише текстовим найменуванням будівлі, а наявність у ній інших приміщень виключає застосування ставки 0 %. Скаржник наголошує, що поняття «текстуальне найменування» та можливість неврахування зазначеного у правовстановлюючих документах типу об`єкта не передбачені податковим законодавством.
44. На підтвердження належності спірного об`єкта до гаражів позивач посилається на технічний паспорт, відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та фотоматеріали. За його доводами, гараж літ. «О» є окремою будівлею у складі майнового комплексу, а зазначені документи прямо визначають цей об`єкт як гараж.
45. Скаржник також указує, що наявність у будівлі кладових, приймальні, кабінетів, санітарних, навчальних, коридорних і побутових приміщень не змінює її основного функціонального призначення як гаража. За його доводами, будівля призначена не лише для відстоювання транспортних засобів, а й для проведення ремонтних робіт, обслуговування різних видів рухомого складу та забезпечення роботи залучених до цього працівників. При цьому із загальної площі об`єкта 1859 кв. м площа гаражних приміщень становить 1343,4 кв. м, а допоміжних - 515,6 кв. м.
46. На думку позивача, суди неправильно застосували підпункти 266.5.1 пункту 266.5 і 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України у взаємозв`язку з підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України, оскільки не врахували встановлену органом місцевого самоврядування ставку податку залежно від типу та функціонального призначення об`єкта нерухомості.
47. Крім того, скаржник посилається на незастосування судами пункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 та пункту 56.21 статті 56 ПК України. Він стверджує, що в разі неоднозначного трактування прав та обов`язків платника податків рішення має прийматися на користь платника. На обґрунтування цього доводу позивач також посилається на практику Європейського суду з прав людини щодо вимог передбачуваності закону та недопустимості свавільного втручання держави в майнові права особи.
48. ОСОБА_1 також зазначає, що суди не надали належної оцінки поданим ним доказам і доводам, не дослідили їх у сукупності та не встановили всіх обставин справи, чим порушили вимоги статей 6, 7, частини четвертої статті 9, статей 73- 77, частини першої статті 90, частин другої і третьої статті 242, пунктів 2, 4, 10 частини другої статті 245 та статті 322 КАС України. У зв`язку із цим скаржник просить скасувати судові рішення в оскаржуваній частині та ухвалити нове рішення про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 1 березня 2021 року № 0105680-2414-2031 на суму 837 407,68 грн.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
49. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права у спірних правовідносинах, відповідно до частини першої статті 341 КАС України, виходить з такого.
50. Предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою ГУ ДПС є судові рішення в частині задоволення позовних вимог та скасування податкових повідомлень-рішень від 1 березня 2021 року № 0105679-2414-2031, № 0105681-2414-2031, № 0105682-2414-2031, № 0105683-2414-2031, № 0105684-2414-2031, № 0105685-2414-2031, № 0105686-2414-2031, № 0105688-2414-2031, № 0105689-2414-2031, № 0105690-2414-2031, № 0105691-2414-2031, № 0105692-2414-2031 та № 0105693-2414-2031, прийнятих щодо об`єктів нерухомості, розташованих у АДРЕСА_1 .
51. ОСОБА_1 оскаржує судові рішення лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо податкового повідомлення-рішення від 1 березня 2021 року № 0105680-2414-2031 на суму 837 407,68 грн, прийнятого щодо комплексу будівель і споруд загальною площею 25 789,7 кв. м, розташованого у АДРЕСА_2 .
52. Таким чином, судові рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо податкових повідомлень-рішень від 1 березня 2021 року № 0105687-2414-2031 та № 0105694-2414-2031 учасниками справи в касаційному порядку не оскаржуються, тому відповідно до статті 341 КАС України в цій частині касаційному перегляду не підлягають.
53. Отже, з урахуванням предмета спору та доводів касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, спірним у цій справі є питання правильності визначення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, залежно від типу відповідного об`єкта, а саме: правомірності застосування ставки 1 % до належних позивачу будівель виробничого призначення у м. Харкові, відомості про тип яких не конкретизовані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та наявності підстав для застосування ставки 0 % до виробничого будинку «гараж» літ. «О», який входить до складу комплексу будівель у смт Нова Водолага.
54. Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
55. Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.
56. Статтею 266 ПК України регламентовано елементи податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
57. Відповідно до пункту 266.1.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
58. Пунктом 266.2.1 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, а у силу положень підпункту 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 цього ж кодексу базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
59. Згідно із підпунктом 266.3.2 пунктом 266.3 статті 266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
60. Відповідно підпункту 266.4.2 пункту 266.4.2 статті 266 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.
61. Згідно із підпунктом 266.5.1 пунктом 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
62. За змістом підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
63. Відповідно до підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України, об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. 
У нежитловій нерухомості виділяють: 
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
є) інші будівлі.
64. Таким чином, ПК України розмежовує окремі типи нежитлової нерухомості, що має безпосереднє значення для вибору ставки податку, встановленої органом місцевого самоврядування.
65. Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, класифікація будівель здійснюється за їх функціональним призначенням.
66. Тому належність будівлі до відповідного типу визначається на підставі відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у сукупності з правовстановлюючими документами, технічними паспортами та іншими доказами, які характеризують об`єкт нерухомості.
67. Ставки та пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у спірних правовідносинах деталізовані рішенням Харківської міської ради від 22 лютого 2017 року №542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», з урахуванням змін та доповнень, у м. Харкові встановлено такі ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб (пункт 5 Додатку 1 до рішення): будівлі готельні - 1 відсоток; будівлі офісні - 1 відсоток; будівлі торговельні - 1 відсоток; гаражі - 0,1 відсотка; виключений; будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток; господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків; інші будівлі - 0,1 відсотка.
68. Отже, вказаним рішенням Харківської міської ради від 22 лютого 2017 року № 542/17 встановлена ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у 2020 році на об`єкти нерухомого майна - будівлі чи приміщення у розмірі 1% мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. нерухомості справляється у місті Харкові з готельних будівель, з офісних будівель, з торговельних будівель.
69. Суди попередніх інстанцій установили, що податкові повідомлення-рішення, які є предметом касаційного оскарження за скаргою ГУ ДПС, прийняті щодо належних позивачу 13 нежитлових будівель, розташованих у м. Харкові на проспекті Московському, 299, а саме: 
складу цементу літ. «Л-1», прохідної літ. «Т-1», трансформаторної підстанції літ. «Р-1», адміністративного корпусу літ. «П-3», виробничого корпусу літ. «Ж-1», лісопильного цеху літ. «Ш-1», складу наповнювачів літ. «М-1», столярного цеху літ. «Ю-3», бетонозмішувального вузла літ. «Н-7», автомобільних терезів вантажопідйомністю 30 тонн літ. «И-1», сушильного відділення літ. «Щ-1», прохідної № 1 літ. «С-1» та компресорної станції літ. «О-1». 
70. Під час визначення податкових зобов`язань щодо зазначених об`єктів нерухомості ГУ ДПС застосувало ставку податку в розмірі 1%, установлену рішенням Харківської міської ради для готельних, офісних і торговельних будівель.
71. Водночас суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до технічної документації кожний із зазначених об`єктів визначений як нежитлова будівля - виробничий будинок та за своїм функціональним призначенням належить до будівель і споруд виробничого комплексу. До їх складу входять виробничий і столярний цехи, лісопильне та сушильне відділення, бетонозмішувальний вузол, склади цементу й наповнювачів, компресорна і трансформаторна станції, автомобільні ваги, адміністративний корпус та прохідні, тобто основні, складські, інженерно-технічні, адміністративні й допоміжні приміщення, призначені для забезпечення діяльності виробничого комплексу.
72. Суди попередніх інстанцій також установили, що контролюючий орган обчислив податкові зобов`язання на підставі відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у яких цільове призначення спірних об`єктів не зазначено. Водночас наявні в матеріалах справи технічні паспорти не містять відомостей про належність цих об`єктів до готельних, офісних або торговельних будівель, натомість визначають їх як нежитлові будівлі - виробничі будинки.
73. Суд зазначає, що сама лише відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про конкретний тип нежитлової будівлі не є достатньою підставою для віднесення її контролюючим органом до готельних, офісних або торговельних будівель, якщо наявна технічна документація свідчить про інше функціональне призначення об`єкта.
74. Таким чином, оскільки зазначені спірні об`єкти за своїм функціональним призначенням не належать до готельних, офісних або торговельних будівель, а оцінені документи вказують на зворотне, суди дійшли правильного висновку про безпідставність застосування до них ставки податку в розмірі 1% та визнали, що вони підлягають оподаткуванню за ставкою 0,1%, установленою для інших будівель. 
75. Посилання ГУ ДПС у касаційній скарзі на те, що позивач до прийняття спірних податкових повідомлень-рішень не звертався для проведення звірки та не надав документів для уточнення типу нерухомості, не спростовує висновків судів попередніх інстанцій та не звільняє контролюючий орган від обов`язку правильно визначити тип об`єкта і відповідну ставку податку.
76. Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово зазначав, що платник податків, заперечуючи визначений контролюючим органом тип нерухомого майна, не обмежений у праві подати документи для його уточнення як контролюючому органу, так і на відповідних стадіях судового процесу.
77. Водночас частина четверта статті 9 КАС України покладає на адміністративний суд обов`язок вживати визначених законом заходів, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
78. Подібний підхід викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 806/434/16, від 18 листопада 2019 року у справі № 815/1088/15 та у справі № 520/1150/19, у якій спір, зокрема, стосувався застосування податковим органом ставки для офісних і торговельних будівель до виробничих будівель у місті Харкові лише через відсутність у Реєстрі конкретизації їх типу.
79. У цій справі суди дослідили технічні паспорти, правовстановлюючі документи та фактичні характеристики будівель і встановили, що вони мають виробниче призначення та не належать до готельних, офісних або торговельних будівель.
80. Тому, ураховуючи, що технічна документація підтверджує виробниче призначення спірних будівель, а їх належність до готельних, офісних або торговельних будівель контролюючим органом не доведена, суди попередніх інстанцій правильно визнали необґрунтованим застосування до цих об`єктів ставки 1 %.
81. Доводи касаційної скарги ГУ ДПС наведених висновків не спростовують та не дають підстав вважати, що суди неправильно застосували підпункт 266.5.1 пункту 266.5 і підпункт 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України.
82. Надаючи оцінку доводам касаційної скарги ОСОБА_1 щодо застосування ставки податку до об`єкта нерухомості, розташованого у АДРЕСА_2, колегія суддів виходить із такого.
83. Податковим повідомленням-рішенням від 1 березня 2021 року № 0105680-2414-2031 позивачу визначено податкове зобов`язання в сумі 837 407,68 грн щодо комплексу будівель і споруд загальною площею 25 789,7 кв. м із застосуванням ставки 0,75 % розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. м бази оподаткування, установленої рішенням Нововодолазької селищної ради Харківської області від 22 червня 2018 року № 1395 для інших об`єктів нежитлових будівель.
84. Рішенням Нововодолазької селищної ради Харківської області від 22 червня 2018 року № 1395, встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для будівель нежитлових (готелі, ресторани та подібні будівлі, будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі промислових підприємств, будівлі для конторських та адміністративних цілей, інше), будівлі торгівельні - 0,75%. Також пунктом 4 додатку встановлено, що для інших об`єктів нежитлових будівель, (крім зазначених у Додатку 2) та які не зазначені в частині 3 Додатку 1, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для 1 та 2 зони в розмірі - 0,75% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
85. Суди попередніх інстанцій установили, що до складу об`єкта № 2 - комплексу будівель і споруд загальною площею 25 789,7 кв. м - входить виробничий будинок «гараж» літ. «О» загальною площею 1859 кв. м.
86. Проте, позивач наполягає, що для гаражів указаним рішенням органу місцевого самоврядування встановлено ставку 0 %, тому площа гаража літ. «О» не повинна була враховуватися під час обчислення податкового зобов`язання за ставкою 0,75 %.
87. Водночас, судами встановлено, що відповідно до технічного паспорта до складу спірної будівлі входять гаражні приміщення, кладові, приймальня, кабінети, туалети, душові, навчальні класи, коридори та побутові приміщення.
88. Урахувавши склад і призначення зазначених приміщень, суди дійшли висновку, що найменування «гараж» є лише текстуальним найменуванням виробничого будинку та не є достатньою підставою для застосування до всієї його площі ставки податку в розмірі 0 %.
89. При цьому суди врахували обставини, установлені рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі № 520/2239/21, яке набрало законної сили 15 листопада 2021 року та в якій досліджувався той самий об`єкт нерухомості.
90. Після ухвалення оскаржуваних у цій справі судових рішень правильність зазначених висновків була перевірена Верховним Судом.
91. Постановою від 17 січня 2024 року у справі № 520/2239/21 Верховний Суд залишив касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення та погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що гараж відносно Об`єкту № 2 є виключно текстуальним найменуванням об`єкту нерухомого майна, до складу якого входять зовсім інші за призначенням приміщення, що, в свою чергу, виключає застосування до цієї будівлі ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки - 0%
92. Висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 520/2239/21, підлягає врахуванню в цій справі, оскільки стосується того самого платника податків, того самого об`єкта нерухомості - виробничого будинку «гараж» літ. «О», того самого рішення Нововодолазької селищної ради від 22 червня 2018 року № 1395 та однакового питання щодо наявності підстав для застосування ставки податку в розмірі 0%. Відмінність податкових періодів не впливає на застосовність цього висновку в частині визначення типу зазначеного об`єкта за його технічними характеристиками та функціональним призначенням.
93. Підстав для відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 520/2239/21, колегія суддів не вбачає.
94. Посилання скаржника на підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 та пункт 56.21 статті 56 ПК України також не свідчать про неправильне вирішення спору. У цьому випадку відсутня суперечність або неоднозначність нормативного регулювання, яка допускала б множинне тлумачення прав та обов`язків платника податків. Спір зумовлений необхідністю визначення належної ставки податку з урахуванням установлених судами характеристик конкретного об`єкта нерухомості.
95. Отже, доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального права або допустили порушення норм процесуального права в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо податкового повідомлення-рішення від 1 березня 2021 року № 0105680-2414-2031.
96. За наведених обставин касаційні скарги ГУ ДПС та ОСОБА_1 підлягають залишенню без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року - без змін.
97. За змістом частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
98. Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
99. Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 351, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21 червня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 жовтня 2023 року у справі № 520/2983/22 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. М. Яковенко
Судді І. А. Васильєва 
О. О. Шишов