СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року м. Харків Справа №922/1341/26 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Васильєв Є.О., суддя Крестьянінов О.О.
розглянувши без участі представників сторін у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області (вх.№1255Х/3) на ухвалу Господарського суду Харківської області про зупинення провадження у справі від 21.05.2026
у справі №922/1341/26 (суддя Шатерніков М.І., ухвалу підписано 26.05.2026)

за позовом Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова, м.Харків,
інтересах держави в особі:
позивача 1 - Міністерства розвитку громад та територій України, м.Київ,
позивача 2 - Харківської обласної державної (військової) адміністрації, м.Харків,
позивача 3 - Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної (військової) адміністрації, м. Харків,
до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТ БУД ПАРТНЕР" м. Харків
про визнати недійсними пункту договору та стягнення 1.923.848,97 грн

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.05.2026 клопотання Харківської обласної державної (військової) адміністрації (вх.№11049), Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТ БУД ПАРТНЕР" (вх.11484) про зупинення провадження у справі задоволено. Провадження у справі №922/1341/26 зупинено до набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/27216/25 за позовом ДКБ ХОД(В)А до Північно-східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування п.1 вимоги Північно-східного офісу Держаудитслужби №202017-14/3290-2025 від 03.07.2025.
Керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області про зупинення провадження від 21.05.2026 у справі №922/1341/26, а справу №922/1341/26 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- місцевий господарський суд безпідставно застосував пункт 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відсутня об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення адміністративної справи №520/27216/25;
- наявні у справі докази дозволяють встановити та оцінити всі обставини, необхідні для вирішення спору по суті;
- суд першої інстанції помилково виходив із того, що позовні вимоги обґрунтовані актом ревізії та вимогою Держаудитслужби, тоді як вони ґрунтуються на положеннях Податкового кодексу України та Цивільного кодексу України, а акт ревізії не є вирішальним доказом і не зумовлює результат розгляду даної справи.
Відповідно витягу з протоколу передачі раніше визначеному складу суду від 05.06.2026 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Васильєв Є.О., суддя Стойка О.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.06.2026 апеляційну скаргу керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області на ухвалу Господарського суду Харківської області про зупинення провадження у справі від 21.05.2026 у справі №922/1341/26 залишено без руху, в зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у відповідному розмірі. Витребувано матеріали справи №922/1341/26 з Господарського суду Харківської області.
12.06.2026 матеріали справи №922/1341/26 надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області; встановлено строк до 29.06.2026 (включно) для учасників справи для подання відзиву на апеляційну скаргу до канцелярії суду разом з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи в порядку ч.2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України; запропоновано учасникам справи до 29.06.2026 (включно) надати до суду заяви, клопотання та заперечення (у разі наявності), з доказами надсилання їх копії та доданих до них документів інших учасникам справи в порядку ч.4 ст.262 Господарського процесуального кодексу України. Визначено розглядати справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
24.06.2026 через електронну систему «Електронний суд» від ТОВ "АТЛАНТ БУД ПАРТНЕР" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№7040), в якому відповідач просить відмовити повністю у задоволенні апеляційної скарги Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області на ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.05.2026 у справі №922/1341/26, та залишити її без змін.
Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, оскільки у межах адміністративної справи №520/27216/25 вирішується питання правомірності включення податку на додану вартість до вартості робіт за тим самим договором, що є предметом спору у даній справі. На думку відповідача, обставини, які будуть встановлені адміністративним судом, матимуть значення для оцінки доказів та вирішення господарським судом спору, а тому до набрання законної сили судовим рішенням у зазначеній адміністративній справі існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи по суті. Крім того, відповідач вказує, що прокурор безпідставно ототожнює акт ревізії з вимогою Держаудитслужби, оскільки предметом адміністративного спору є перевірка законності саме вимоги органу державного фінансового контролю, висновки щодо якої матимуть значення для вирішення цього спору.
Відповідно витягу з повторного протоколу передачі раніше визначеному складу суду від 05.06.2026 сформовано склад колегії суддів Східного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Васильєв Є.О., суддя Крестьянінов О.О., в зв"язку з відпусткою судді Стойки О.В.
Згідно з частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.
За приписами частини другої 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини 1 статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У даному випадку предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду від 21.05.2026 у справі №922/1341/26 про зупинення провадження у справі, що за приписами ст.271 ГПК розглядається без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), якщо інше прямо не встановлено кодексом або не визначено судом з урахуванням обставин.
В ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до приписів пункту 4 частини 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі: позивача 1 Міністерства розвитку громад та територій України; позивача 2 - Харківської обласної державної (військової) адміністрації; позивача 3 - Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної (військової) адміністрації звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТ БУД ПАРТНЕР" (відповідач), в якому просить суд: визнати недійсними п. 3.1. Договору № 21-23 від 13.07.2023, укладеного між Департаментом капітального будівництва Харківської обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 04014080) та ТОВ "АТЛАНТ БУД ПАРТНЕР" (код ЄДРПОУ 42153444), в частині включення суми ПДВ 20% до ціни за виконання робіт: «Аварійно-відновлювальні роботи (капітальний ремонт) багатоквартирного житлового будинку за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с.Нова Гусарівка, вул.Молодіжна, 2» та стягнути з ТОВ "АТЛАНТ БУД ПАРТНЕР" на користь державного бюджету в особі Міністерства розвитку громад та територій України 1.923.848,97 грн, з яких: 1.431.107,09 сума безпідставно сплаченого ПДВ (сума основного боргу), інфляційні втрати 385.342,32 грн, 3% річних 107.399,56 грн. Понесені судові витрати просить покласти на відповідача.
08.05.2026 позивачем 2 подано заяву (вх.№11049) про зупинення провадження у справі у зв`язку із об`єктивною неможливістю розгляду цієї справи до вирішення іншої справи №520/27216/25, що перебуває на розгляді у Харківському окружному адміністративному суді за позовом ДКБ ХОД(В)А до Північно-східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування п.1 вимоги Північно-східного офісу Держаудитслужби №202017-14/3290-2025 від 03.07.2025, оскільки питання обґрунтованості включення сум ПДВ до вартості робіт за договором №21-23 від 23.07.2023 вже є предметом судового розгляду у цій справі.
13.05.2026 відповідачем подано заяву (вх.№11484) про зупинення провадження у справі, в якій заявник повністю підтримує заяву ХОД(В)А про зупинення провадження у справі та наголошує, що фактично питання обґрунтованості включення сум ПДВ до вартості робіт за договором №21-23 від 23.07.2023, яке підлягає дослідженню в рамках поточної справи, вже є предметом судового розгляду в рамках справи №520/27216/25.
В свою чергу прокурор проти зупинення провадження у справі заперечував.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.05.2026 клопотання Харківської обласної державної (військової) адміністрації та ТОВ "АТЛАНТ БУД ПАРТНЕР" про зупинення провадження у справі задоволено; провадження у справі №922/1341/26 зупинено до набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/27216/25 за позовом ДКБ ХОД(В)А до Північно-східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправними та скасування п.1 вимоги Північно-східного офісу Держаудитслужби №202017-14/3290-2025 від 03.07.2025.
При цьому, задовольняючи заяви про зупинення провадження у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що у провадженні Харківського окружного адміністративного суду перебуває справа №520/27216/25 щодо оскарження вимоги Північно-східного офісу Держаудитслужби, яка стосується правомірності включення податку на додану вартість до вартості будівельно-монтажних робіт за тим самим договором, що є предметом спору у даній справі. Суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини, які будуть встановлені під час розгляду адміністративної справи, вплинуть на результат вирішення цього спору, а тому наявні передбачені пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України підстави для зупинення провадження до набрання законної сили рішенням у справі №520/27216/25.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Предметом апеляційного перегляду у даній справі є ухвала Господарського суду Харківської області про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/27216/25.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає за необхідне дослідити: 1) чи існує об`єктивна пов`язаність предмета доказування у справі №922/1341/26 із предметом судового розгляду у справі №520/27216/25, а саме чи впливають обставини, що встановлюються адміністративним судом при перевірці законності вимоги Північно-східного офісу Держаудитслужби, на оцінку правомірності включення ПДВ до ціни договору та на визначення розміру підлягаючих стягненню коштів; 2) чи набрало законної сили рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2026 у справі №520/27216/25; 3) чи є зібрані у справі докази достатніми для самостійного встановлення та оцінки судом першої інстанції обставин, що є предметом судового розгляду, в контексті законодавчо визначеного винятку з обов`язку зупинення провадження.
Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
За змістом частини 1 статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Таке право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульованого нормами статей 227, 228 ГПК України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.
За змістом пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Отже, факт ухвалення судом першої інстанції рішення в іншій справі сам по собі не є тотожним з набранням цим рішенням законної сили та не свідчить про відпадання підстави для зупинення провадження, встановленої пунктом 5 частини 1 статті 227, пунктом 4 частини 1 статті 229 ГПК України, якщо таке рішення оскаржується в апеляційному порядку.
У разі зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України за вимогами статті 234 ГПК України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали (висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.07.2019 у справі №904/4233/18).
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Під неможливістю розгляду зазначеної справи слід розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини четверта та шоста статті 75 ГПК України).
Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять до предмета доказування (стаття 76 ГПК України); допустимими є докази, отримані у порядку, встановленому законом (стаття 77 ГПК України); достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 78 ГПК України); достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування (стаття 79 ГПК України).
Отже, зібрані у справі докази є достатніми у розумінні пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України лише тоді, коли вони у своїй сукупності дозволяють суду самостійно, без урахування результатів розгляду пов`язаної справи іншим судом, встановити дійсні обставини, що складають предмет доказування, та надати їм належну правову оцінку.
Відтак для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №922/1962/17, від 17.12.2019 у справі №917/131/19).
Зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього (висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №904/3935/18, від 10.06.2019 у справі №914/1983/17, від 16.01.2020 у справі №908/1188/19).
У вирішені питання наявності/відсутності підстав для зупинення провадження у справі необхідно враховувати предмет судового розгляду у справах (питання, які розглядаються судом), а також зважати на об`єкт оскарження. Лише детальний аналіз наведених елементів надає можливість вирішити питання про зупинення провадження у справі.
Враховуючи приписи пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
При цьому колегія суддів враховує, що акт ревізії контролюючого органу є документом, який фіксує виявлені порушення та є лише носієм доказової інформації, проте не є рішенням суб`єкта владних повноважень і не зумовлює виникнення прав та обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялася. Натомість вимога контролюючого органу про усунення виявлених порушень є індивідуальним актом, обов`язковим до виконання, законність якого підлягає судовому контролю в порядку адміністративного судочинства, а тому висновки суду щодо законності такої вимоги можуть мати значення для оцінки обставин, покладених в основу позовних вимог у справі, яка розглядається господарським судом за іншим предметом та підставами позову.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, що призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на наведені нормативні положення колегія суддів переходить до оцінки конкретних обставин справи в межах сформульованих вище питань та доводів апеляційної скарги і відзиву на неї.
Як вбачається з матеріалів справи, прокурор, звертаючись з даним позовом про визнання недійсним п. 3.1 Договору №21-23 від 13.07.2023 в частині включення до ціни робіт суми ПДВ у розмірі 20% та стягнення з відповідача на користь державного бюджету безпідставно сплачених коштів, обґрунтовує позовні вимоги невідповідністю оспорюваного положення договору приписам пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України, відповідно до якого операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва житла, що споруджується за державні кошти, звільняються від оподаткування податком на додану вартість.
Водночас предметом судового розгляду у справі №520/27216/25 є позов Департаменту капітального будівництва Харківської обласної державної (військової) адміністрації до Північно-східного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування пункту 1 вимоги №202017-14/3290-2025 від 03.07.2025, якою Департамент зобов`язано вжити заходів щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної Державному бюджету України внаслідок завищення вартості аварійно-відновлювальних робіт на суму податку на додану вартість у розмірі 20%, нарахованого на операції з постачання будівельно-монтажних робіт за тим самим договором № 21-23 від 13.07.2023.
Отже, не зважаючи на формальну відмінність предмета та підстав позовів у зазначених справах - визнання недійсною умови договору та стягнення безпідставно набутого за правилами цивільного законодавства у справі № 922/1341/26 з одного боку, та перевірка законності владного акта органу державного фінансового контролю у справі №520/27216/25 з іншого, колегія суддів дійшла висновку, що обидва спори виникли з одного й того самого юридичного факту та потребують вирішення тотожного за змістом питання: чи підлягали операції з постачання будівельно-монтажних робіт за договором №21-23 від 13.07.2023 звільненню від оподаткування податком на додану вартість відповідно до пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України, а відтак чи мало місце завищення ціни договору на суму ПДВ та у якому розмірі.
При цьому колегія суддів звертає увагу на розбіжність у визначенні розміру завищення вартості робіт на суму ПДВ, встановленому різними суб`єктами: у справі №922/1341/26 прокурор просить стягнути з відповідача повну суму ПДВ, нараховану на операції з постачання будівельно-монтажних робіт за договором, у розмірі 1.431.107,09 грн, в той час як Північно-східний офіс Держаудитслужби за результатами ревізії, яка стала підставою для винесення оспорюваної у справі №520/27216/25 вимоги, дійшов висновку про завищення вартості робіт на суму ПДВ у значно меншому розмірі, а саме 227.068,14 грн.
На переконання колегії суддів наведена розбіжність не є суто арифметичною й не може бути залишена без оцінки, оскільки вона свідчить про застосування прокурором та органом державного фінансового контролю різних методик визначення бази оподаткування та різних підходів до кваліфікації операцій, які підпадають під звільнення, передбачене пунктом 197.15 статті 197 Податкового кодексу України. Правомірність підходу, застосованого Держаудитслужбою при визначенні розміру завищення вартості робіт, є предметом безпосередньої перевірки в межах справи №520/27216/25, а тому висновки адміністративного суду щодо законності вимоги №202017-14/3290-2025 в цій частині матимуть значення не лише для вирішення питання про наявність підстав для визнання недійсним п.3.1 Договору, а і для визначення розміру коштів, що підлягають поверненню до державного бюджету.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа №922/1341/26 є пов`язаною зі справою №520/27216/25 у розумінні пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, оскільки обставини, що встановлюються адміністративним судом при вирішенні питання про законність вимоги органу державного фінансового контролю, безпосередньо впливають на подання та оцінку доказів у справі, яка розглядається господарським судом, зокрема щодо підстав та розміру заявлених до стягнення сум.
Щодо доводу прокурора, викладеному в апеляційній скарзі, про те, що станом на момент подання апеляційної скарги рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/27216/25 вже ухвалено 04.05.2026, а тому на переконання скаржника, підстави для зупинення провадження у справі №922/1341/26 відпали, то колегія суддів не може погодитися з наведеним доводом з огляду на таке.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2026 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/137203688) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.05.2026 у справі №520/27216/25. Отже, зазначене рішення станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали, станом на момент подання апеляційної скарги та станом на момент розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції законної сили не набрало та переглядається судом апеляційної інстанції в порядку апеляційного провадження.
Як вже було зазначено, підстава для зупинення провадження у справі, передбачена п.5 ч.1 статті 227, п.4 ч.1 статті 229 ГПК України, прямо пов`язується законодавцем саме з набранням законної сили судовим рішенням в іншій справі, а не з фактом його ухвалення судом першої інстанції. Факт ухвалення рішення у справі №520/27216/25 сам собою не є тотожним із набранням цим рішенням законної сили та не свідчить про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі №922/1341/26, оскільки таке рішення оскаржується в апеляційному порядку і його перегляд не завершено.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що довід апеляційної скарги про відпадання підстав для зупинення провадження у справі у зв`язку з ухваленням рішення у справі №520/27216/25 є необґрунтованим, оскільки визначена законом умова для поновлення провадження у справі №922/1341/26 - набрання законної сили відповідним судовим рішенням -станом на час розгляду апеляційної скарги не настала.
Надаючи оцінку доводу апеляційної скарги про те, що зібраними у справі доказами (договором №21-23 від 13.07.2023, додатковою угодою №2 від 20.12.2023, актами виконаних робіт за формою №КБ-2в, довідками за формою №КБ-3, нормами Податкового кодексу України) суд першої інстанції міг самостійно встановити та оцінити обставини, що є предметом судового розгляду у справі №922/1341/26, колегія суддів зазначає таке.
Так, наявність у матеріалах справи договору, додаткової угоди, актів та довідок за формами №КБ-2в і №КБ-3 дійсно дає змогу встановити факт виконання робіт, їхню вартість за договором та включення до ціни суми ПДВ у розмірі 20%. Разом з тим, предметом доказування у справі №922/1341/26 є не лише факт включення ПДВ до ціни договору, а й правомірність (безпідставність) такого включення з огляду на приписи пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України, а також розмір коштів, що підлягають поверненню до державного бюджету як безпідставно набутих.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, саме ці питання (правомірність нарахування податку на додану вартість у розмірі 20% на операції з постачання будівельно-монтажних робіт за договором №21-23 від 13.07.2023 та розмір завищення вартості робіт на суму такого податку) становлять предмет вимоги Північно-східного офісу Держаудитслужби №202017-14/3290-2025 від 03.07.2025, законність якої оскаржується Департаментом капітального будівництва Харківської обласної державної (військової) адміністрації у справі №520/27216/25.
Колегія суддів вважає за необхідне розмежувати правову природу акта ревізії та вимоги органу державного фінансового контролю, оскільки доводи апеляційної скарги ґрунтуються на ототожненні цих двох документів.
Як зазначає прокурор в апеляційній скарзі з посиланням на постанову Верховного Суду від 19.12.2025 у справі №915/222/24, акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялася, а є лише носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Колегія суддів погоджується з цим висновком, проте зазначає що предметом судового розгляду у справі №520/27216/25 є не акт ревізії від 26.05.2025 №202017-07/08 як такий, а вимога №202017-14/3290-2025 від 03.07.2025, тобто самостійний індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень, ухвалений за результатами ревізії, яким Департамент зобов`язано вжити заходів щодо відшкодування визначеної Держаудитслужбою матеріальної шкоди. На відміну від акта ревізії, така вимога є обов`язковою до виконання та підлягає оскарженню в судовому порядку саме як владне рішення, що має правові наслідки для її адресата, що й підтверджується самим фактом її оскарження Департаментом до адміністративного суду.
А відтак, посилання прокурора на висновки Верховного Суду щодо недоказового значення акта ревізії не спростовують необхідності врахування результатів судового контролю за законністю вимоги контролюючого органу, оскільки саме вимога, а не акт ревізії, встановлює конкретний розмір заниженого зобов`язання та покладає на Департамент обов`язок вжити заходів до його відшкодування. Наявні ж у справі №922/1341/26 докази дають змогу встановити факт та вартість виконаних робіт, проте не усувають необхідності перевірки правомірності застосованої Держаудитслужбою методики визначення розміру завищення вартості робіт на суму ПДВ, законність якої є предметом розгляду в іншій судовій справі та результат вирішення якої матиме безпосереднє значення для визначення розміру позовних вимог у справі, що розглядається.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відсутність підстав вважати зібрані у справі докази достатніми для самостійного, без урахування результатів розгляду справи №520/27216/25, встановлення та оцінки обставин, які є предметом судового розгляду у справі №922/1341/26, а тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зупинення провадження у справі відповідає вимогам пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України.
Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що існує об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення пов`язаної з нею адміністративної справи №520/27216/25, оскільки рішення в останній може вплинути на результати розгляду даної справи №922/1341/26.
З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.05.2026 у справі №922/1341/26, дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду, з врахуванням фактичних матеріалів справи, прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали не вбачає.
Як вже було зазначено, відповідно до п.12 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про зупинення провадження у справі.
Разом з цим, згідно з п.2 ч.1 ст.287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Оскільки ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 13, 74, 86, 129, 269, 271, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Харківської області залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.05.2026 у справі №922/1341/26 залишити без змін.
Постанова набирає сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повна постанова складена 14.07.2026.

Головуючий суддя О.А. Істоміна

Суддя Є.О. Васильєв 

Суддя О.О. Крестьянінов