ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року | м. Львів | Справа № 914/3007/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий - суддя О.В. Зварич
судді І.Ю. Панова
Д.В. Шаповал,
секретар судового засідання Х.І. Фарина,
розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Скиби Сергія Михайловича б/н від 03.06.2026 (вх. № 01-05/1779/26 від 03.06.2026)
на рішення Господарського суду Львівської області від 11.05.2026 (суддя О.Ю. Бортник; повне рішення складено 14.05.2026)
у справі № 914/3007/25
за позовом: Фізичної особи-підприємця Скиби Сергія Михайловича (надалі ФОП Скиба С.М.)
до відповідача: Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: фізичної особи-підприємця Караманової Катерини Василівни (надалі ФОП Караманова К.В.)
про визнання недійсним та скасування рішення,
за участю:
від позивача: Куксов В.Г. - адвокат (ордер від 03.06.2026);
від відповідача: Мудрик І.В., Андрушко С.В. (самопредставництво юридичної особи),
від третьої особи: не з`явився,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позовну заяву
26.09.2025 ФОП Скиба С.М. звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення.
Зокрема, позивач не погоджується з висновками відповідача про те, що в силу пов`язаності учасників торгів родинними зв`язками, наявності між ними тісної комунікації, господарських відносин, телефонних з`єднань, використання спільних електронних скриньок та однакових IP-адрес, учасники у справі № 63/4-01-59-2025 вчинили антиконкурентні узгоджені дії, які стосувались спотворення результатів торгів під час процедури закупівель.
На думку позивача, відповідач не наводить обґрунтувань, яким чином наявність господарських відносин між учасниками процедури закупівлі свідчить про доступ до інформації одне одного та доступ до інформації під час участі в торгах. Перебування суб`єктів господарювання у фінансових та господарських відносинах не суперечить закону та не є свідченням узгодженості їхніх дій. Одна і та ж ІР-адреса може бути використана різними пристроями чи користувачами через різні технології і мережеві послуги. Той факт, що учасники торгів є родичами не може обмежувати їх у здійсненні підприємницької діяльності, у вільному виборі виду такої діяльності та не свідчить про вчинення позивачем антиконкурентних узгоджених дій.
Спілкування позивача в телефонному режимі з іншим учасником закупівлі позивач пояснює наявністю між ними родинних зв`язків, а не координацією дій під час процедури закупівлі. Відповідач не довів, що згадане спілкування виходило за межі побутового спілкування.
У відзиві на позовну заяву відповідач не погодився з доводами позивача. Зокрема зазначив, що під час проведення процедури закупівлі Фізичні особи-підприємці Скиба С.М. та Карманова К.В. не були конкурентами, між якими існувало справжнє змагання задля забезпечення перемоги у конкурсній закупівлі. Вважає мотиви позову декларативними та такими, що не спростовують висновків, наведених в оспорюваному позивачем рішенні ТВ АМК.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.05.2026 у справі №914/3007/25 відмовлено у задоволенні позову.
В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що рішенням відповідача від 24 липня 2025 р. у справі № 63/154-р/к визнано, що Фізична особа-підприємець Карманова К.В. та Фізична особа-підприємець Скиба С.М. вчинили правопорушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів під час участі у процедурі закупівлі за предметом Тверде паливо, у зв`язку з чим на кожного з них накладено штраф у розмірі 68 000 грн.
Встановлено, що позивач та Фізична особа-підприємець Карманова К.В пов`язані родинними зв`язками, між ними в період з серпня 2022 р. до лютого 2023 р. відбувались перекази особистих коштів, існували господарські відносини, вони використовували одні й ті ж електронні скриньки та однакові ІР-адреси під час участі у торгах та при здійсненні господарської діяльності, між вказаними телефонними номерами відбувались з`єднання у період з грудня 2022 р. до березня 2023 р.
На підставі встановлених фактів відповідач дійшов висновків, що вони у сукупності свідчать про обізнаність згаданих вище учасників торгів щодо участі кожного з них у торгах, а також про узгодження ними своєї поведінки під час проведення торгів та координацію поведінки. Вказане призвело до усунення конкуренції під час проведення торгів між позивачем та Фізичною особою-підприємцем Кармановою К.В., що є порушенням, яке передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що за сукупністю встановлених судом обставин підтверджуються доводи відповідача про те, що дії позивача та переможця процедури закупівлі під час проведення торгів UA-2023-02-13-015662-а були антиконкурентними узгодженими діями, які спрямовувались на спотворення результатів торгів, аукціону, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 11.05.2026 у справі № 914/3007/25 та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зокрема, щодо IP-адрес апелянт зазначив, що одна і та сама IP-адреса може бути спільно використана різними пристроями чи користувачами, через різні технології і мережеві послуги. Вважає, що встановлення такої обставини як спільне використання учасниками однієї і тієї ж ІР-адреси потребує спеціальних знань у сфері дослідження комп`ютерної техніки та програмних продуктів, і не може ґрунтуватися на формальних припущеннях збігу якихось ймовірних обставин. Вказує на те, що сама по собі наявність господарських відносин між учасниками торгів та здійснення переказів особистих коштів в жодному разі не може бути підставою для висновку про те, що така координація економічної поведінки призвела до усунення між ними конкуренції під час проведення торгів і має наслідком вчинення такими суб`єктами господарювання антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів. Стверджує, що у матеріалах справи відсутні докази того, що господарські відносини між позивачем та ФОП Карамановою К.В. виходять за межі звичайної господарської діяльності, яку вони здійснюють з іншими особами з невизначеного кола суб`єктів господарювання. Також вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що отримані як фінансова допомога кошти були призначені саме для забезпечення участі в торгах або якимось чином сприяли обміну між позивачем та ФОП Карамановою К. В. інформацією, яка б свідчила про наявність антиконкурентних узгоджених дій під час періоду проведення спірних процедур закупівель. Скаржник заявляє, що пов`язаність ФОП Караманової К. В. та ФОП Скиби С. М. родинними зв`язками жодним чином не свідчить та не може свідчити про вчинення такими особами правопорушення. Також зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі доказами того, що телефонні з`єднання між позивачем та ФОП Карамановою К.В. виходять за межі побутового спілкування.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін. Зокрема зазначає, що за результатами розгляду справи № 63/4-01-59-2025 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції прийнято оскаржуване рішення відповідача, яким встановлено факти та обставини, які у своїй сукупності свідчать про те, що під час підготовки цінових пропозицій для участі в торгах учасники діяли узгоджено. Наведені у скарзі мотиви є декларативними та не спростовують обставин, встановлених у рішенні.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.07.2026 залучено фізичну особу-підприємця Караманову Катерину Василівну до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.
Також вказаною ухвалою запропоновано позивачу надіслати на адресу фізичної особи-підприємця Караманової Катерини Василівни копії позовної заяви та апеляційної скарги з доданими до них документами, надати суду відповідні докази.
07.07.2026 на адресу Західного апеляційного господарського суду надійшла заява відповідача (вх. № 01-04/5786/26 від 07.07.2026), в якій зазначено, що рішенням відповідача від 31.10.2024 в іншій справі ФОП Скиба С.М. та ФОП Караманова К.В. вже були притягнуті до відповідальності за порушення ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції, яке ними не оскаржувалось та обоє добровільно сплатили накладені на них штрафи. Вказує, що наведене рішення від 31.10.2024 та рішення від 24.07.2025, яке оскаржується позивачем у справі № 914/3007/25, містить майже ідентичні обставини.
28.08.2026 позивач подав через підсистему «Електронний суд» клопотання (вх.№01-04/7229/26 від 28.08.2026) з доказами направлення на адресу ФОП Караманової К.В. копії позовної заяви та апеляційної скарги.
У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача заперечив проти доводів скаржника з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.
Третя особа не забезпечила участі представників у судове засідання, про причини неявки не повідомила.
З`ясовуючи обставини про ознайомлення третьої особи з датою, часом та місцем розгляду справи № 914/3007/25, суд встановив таке.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.07.2026 відкладено розгляд справи № 914/3007/25 на 31.08.2026 об 11 год 00 хв.
08.07.2026 вказану ухвалу надіслано на адресу третьої особи.
29.07.2026 до Західного апеляційного господарського суду повернулось поштове відправлення №R067221192173, яке направлялось третій особі, без зазначення причини невручення такого поштового відправлення.
Колегія суддів зазначає, що ухвала Західного апеляційного господарського суду від 06.07.2026 оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень України, тобто є загальнодоступною.
Учасники справи не позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про рух справи завдяки відкритому безоплатному цілодобовому доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень та скористатися наданими їм процесуальними правами та зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням по їхній справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком учасника справи, тому відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності тих учасників, які не з`явились у судове засідання.
Обставини справи
Як видно із наявних у справі копій документів, рішенням №63/154-р/к Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.07.2025 у справі № 63/4-01-59-2025 визнано, що ФОП Караманова К.В. та ФОП Скиба С.М. вчинили правопорушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів під час участі у процедурі закупівлі за предметом: ДК021:2015:09110000-3 - Тверде паливо, ідентифікатор закупівлі - UA-2023-02-13-015662-а.
Як вбачається з п.п. 12 та 13 оскаржуваного рішення відповідача, ФОП Караманова К.В. та ФОП Скиба С.М. подали тендерні пропозиції щодо оголошеної 13.02.2023 закупівлі за предметом: Тверде паливо. Тендерні пропозиції розкрито 17.02.2023, повідомлення про намір укласти договір зроблено 18.02.2023, договір укладено 21.02.2023.
Переможцем було визнано ФОП Караманову К.В., з якою замовник уклав договір про закупівлю від 21.02.2023 (пункту 14 рішення).
Відповідач встановив, що ФОП Караманова К.В. та ФОП Скиба С.М. пов`язані родинними зв`язками, між ними в період з серпня 2022 року до лютого 2023 року відбувались перекази особистих коштів, існували господарські відносини, вони використовували одні й ті ж електронні скриньки та однакові ІР-адреси під час участі у торгах та при здійсненні господарської діяльності, між вказаними телефонними номера відбувались з`єднання у період з грудня 2022 року до березня 2023 року.
На підставі встановлених фактів відповідач дійшов висновків, що вони у сукупності свідчать про обізнаність згаданих вище учасників торгів щодо участі кожного з них у торгах, а також про узгодження ними своєї поведінки під час проведення торгів та координацію поведінки. Вказане призвело до усунення конкуренції під час проведення торгів між ФОП Карамановою К.В. та ФОП Скибою С.М., що є порушенням, яке передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Той факт, що ФОП Караманова К.В. та ФОП Скиба С.М. є родичами (племінник та тітка) підтверджується наявною у матеріалах справи інформацією, яку надано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненській області листом від 16.10.2023 , від 12.09.2024, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області від 14.10.2024, копією Запису акта про народження № 4 від 12.01.1959. Відповідно до зазначеної інформації, актовими записами № 4 від 12.01.1959, № 37 від 15.06.1956, № 1358 від 10.11.1946, № 1494 від 24.06.1975 підтверджується, що переможець торгів, ОСОБА_1 , та мати позивача є рідними сестрами.
Щодо переказів коштів між згаданими вище учасниками торгів, то відповідачем надано суду лист Акціонерного товариства «А-Банк» від 05.10.2023 № 20.1.0.0.0/7-20230926/990, на який він посилається в оскаржуваному рішенні. У вказаному листі наведено рахунки, наявні у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Інформація, зазначена у Таблиці 2 та Таблиці 3 оскаржуваного рішення щодо переказу власних коштів та наявності господарських відносин у цьому листі відсутня.
Факт використання Фізичною особою-підприємцем Кармановою К.В. електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 при наданні реєстраційних даних учасника процедури закупівлі підтверджується інформацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Держакупівлі.ОНЛАЙН» від 27.12.2024 № 271224-1. Доменне ім`я цієї поштової електронної скриньки відповідає транслітерації латинськими літерами прізвища позивача.
Інформацією, яку надано Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрнет» 24.07.2024 р. за № 492/01/01-08 підтверджується факт реєстрації електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 на користувача: Скибу Ларису (матір позивача). З цієї електронної поштової адреси переможець торгів, ОСОБА_1 , надсилала електронні документи на адресу Державної податкової служби України, що підтверджується інформацією від 11.04.2023 за № 17-00-12-01-04, яку надано Головним управлінням ДПС у Рівненській області, та Квитанцією № 1 про подання ОСОБА_1 звітного документу за лютий 2022 р.
Інформацією Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрнет» 24.07.2024 за №492/01/01-08 підтверджується, що вхід на поштову електронну скриньку ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку використовує позивач, здійснювався з тотожних ІР-адрес.
Інформацією Головного управління ДПС у Рівненській області від 11.04.2023 за № 17-00-12-01-04 підтверджується факт подання позивачем та ОСОБА_1 податкової звітності з 12.09.2022 до 21.03.2023 з однієї ІР-адреси.
Наявними у матеріалах справи інформаціями Товариства з обмеженою відповідальністю «Держакупівлі.ОНЛАЙН» від 27.12.2024 № 271224-1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайфсел» від 30.07.2024 № 3370 з додатками підтверджується факт здійснення телефонних з`єднань між номерами телефонів, які позивач та ОСОБА_1 вказали при поданні реєстраційних даних учасника процедур закупівель у вересні-грудні 2022 року, січні-березні 2023 року.
Непогодження позивача із висновками рішення відповідача стало підставою у цій справі для звернення із позовом до суду.
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Закон України «Про захист економічної конкуренції» визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.
У статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.
За змістом абзацу 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про захист економічної конкуренції» узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції.
Зокрема пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що антиконкурентними узгодженими діями визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, серед іншого, антиконкурентні узгоджені дії.
Відповідно до статті 51 Закону України «Про захист економічної конкуренції» порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За приписами частини 1 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання: юридичних осіб; фізичних осіб; групу суб`єктів господарювання - юридичних та/або фізичних осіб, що відповідно до статті 1 цього Закону визнається суб`єктом господарювання, у випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно із частиною 2 статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.
Згідно із частиною 1, 2 статті 12 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.
За змістом статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.
Отже, законодавством встановлено повноваження Антимонопольного комітету України щодо розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проводити розслідування за заявами та справами, перевіряти суб`єкти господарювання щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції, а також приймати рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема за антиконкурентні дії.
Відповідно до статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації, узгоджених дій відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.
Перевіряючи дії АМК на відповідність законодавству України, суд, не втручаючись у дискрецію АМК, з`ясовує і визначає наявність чи відсутність, а відтак доведеність чи недоведеність, обґрунтованість чи необґрунтованість, передбачених ст.59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підстав для визнання недійсним рішення АМК через призму, зокрема в цьому випадку, неповноти з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведеності обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; неправильності застосування норм матеріального і процесуального права. 
Відповідно до частини 2 статті 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень.
У цій справі суд встановив, що рішенням №63/154-р/к Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.07.2025 у справі № 63/4-01-59-2025 визнано, що ФОП Караманова К.В. та ФОП Скиба С.М. вчинили правопорушення, передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів торгів під час участі у процедурі закупівлі за предметом: ДК021:2015:09110000-3 - Тверде паливо, ідентифікатор закупівлі - UA-2023-02-13-015662-а.
Переможцем було визнано ФОП Караманову К.В., з якою замовник уклав договір про закупівлю від 21.02.2023 (пункту 14 рішення).
Відповідач встановив, що ФОП Караманова К.В. та ФОП Скиба С.М. пов`язані родинними зв`язками, між ними в період з серпня 2022 року до лютого 2023 року відбувались перекази особистих коштів, існували господарські відносини, вони використовували одні й ті ж електронні скриньки та однакові ІР-адреси під час участі у торгах та при здійсненні господарської діяльності, між вказаними телефонними номера відбувались з`єднання у період з грудня 2022 року до березня 2023 року.
На підставі встановлених фактів відповідач дійшов висновків, що вони у сукупності свідчать про обізнаність згаданих вище учасників торгів щодо участі кожного з них у торгах, а також про узгодження ними своєї поведінки під час проведення торгів та координацію поведінки. Вказане призвело до усунення конкуренції під час проведення торгів між ФОП Карамановою К.В. та ФОП Скибою С.М., що є порушенням, яке передбачене п. 4 ч. 2 ст. 6 та п. 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду, вирішуючи спори щодо оскарження рішень Антимонопольного комітету, господарські суди мають враховувати, що відповідно до Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та Закону України «Про захист економічної конкуренції» кваліфікація дій суб`єктів господарювання як порушення законодавства про захист економічної конкуренції є виключною компетенцією органів АМК. Суд не може переймати на себе притаманні лише Антимонопольному комітету функції стосовно кваліфікації дій учасників закупівлі та переоцінювати висновки, зроблені цим органом.
У розгляді справ про оскарження рішень АМК щодо визнання дій суб`єктів господарювання антиконкурентними узгодженими для кваліфікації цих дій не є обов`язковою умовою наявність негативних наслідків таких дій у вигляді завдання збитків, порушень прав та охоронюваних законом інтересів інших господарюючих суб`єктів чи споживачів, оскільки достатнім є встановлення самого факту погодження поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію.
Отже, для визнання органом АМК порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчиненим достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки та участі у торгах, що разом з тим призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури торгів.
Негативним наслідком при цьому є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами). Узгоджена поведінка учасників торгів не відповідає суті конкурсу. Змагальність під час торгів забезпечується таємністю інформації.
З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» змагальність учасників процедури закупівлі передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.
У цій справі, серед іншого судом встановлено, що факт використання Фізичною особою-підприємцем Кармановою К.В. електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 при наданні реєстраційних даних учасника процедури закупівлі підтверджується інформацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Держакупівлі.ОНЛАЙН» від 27.12.2024 № 271224-1. Доменне ім`я цієї поштової електронної скриньки відповідає транслітерації латинськими літерами прізвища позивача.
Інформацією, яку надано Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрнет» 24.07.2024 р. за № 492/01/01-08 підтверджується факт реєстрації електронної поштової скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 на користувача: Скибу Ларису (матір позивача). З цієї електронної поштової адреси переможець торгів, Карманова К.В., надсилала електронні документи на адресу Державної податкової служби України, що підтверджується інформацією від 11.04.2023 за № 17-00-12-01-04, яку надано Головним управлінням ДПС у Рівненській області, та Квитанцією № 1 про подання Кармановою К.В. звітного документу за лютий 2022 р.
Інформацією Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрнет» 24.07.2024 за №492/01/01-08 підтверджується, що вхід на поштову електронну скриньку more-s@ukr.net та ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку використовує позивач, здійснювався з тотожних ІР-адрес.
Наведене, на переконання апеляційного господарського суду, виключає випадковість та свідчить про координацію дій між ФОП Карамановою К.В. та ФОП Скибою С.М, що не спростовується доводами апелянта.
Проаналізувавши висновки відповідача в оскаржуваному рішенні та матеріали вказаної справи, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що наведені в рішенні органу АМК факти у своїй сукупності не можуть бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком об`єктивних чинників і, на переконання колегії суддів, дійсно свідчать про узгодження (координацію) обома учасниками торгів своєї поведінки при підготовці та участі в торгах.
Згідно із частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За положеннями частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
За змістом статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, суд розглядає справу за наданими учасниками справи доказами, тобто судове рішення ґрунтується на підставі оцінених відповідно до правил ст. 86 ГПК України матеріалів справи.
З огляду на встановлені у цій справі обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи скаржника не спростовують висновків рішення місцевого господарського суду про те, що за сукупністю встановлених судом обставин підтверджуються доводи відповідача про те, що дії позивача та переможця процедури закупівлі під час проведення торгів UA-2023-02-13-015662-а були антиконкурентними узгодженими діями, які спрямовувались на спотворення результатів торгів, аукціону.
Враховуючи вищенаведені законодавчі норми, правові позиції Верховного Суду, встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права із з`ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи, відтак суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.
За наслідками апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Львівської області від 11.05.2026 у справі № 914/3007/25.
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Відповідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наслідками апеляційного перегляду судова колегія констатує, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне, обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.
Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд - 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Скиби Сергія Михайловича б/н від 03.06.2026 (вх. № 01-05/1779/26 від 03.06.2026) залишити без задоволення, рішення Господарського суду Львівської області від 11.05.2026 у справі № 914/3007/25 - без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.
Справу повернути в Господарський суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя І.Ю. Панова

Суддя Д.В. Шаповал