ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2026 року м.Дніпро Справа № 908/3468/13 

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Чередка А.Є. (доповідач) 
суддів: Кощеєва І.М., Мороза В.Ф.,

розглянувши порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" про ухвалення додаткового рішення 

за результатами розгляду апеляційної скарги  ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Сушко Л.М.) від 03.12.2024р. у справі № 908/3468/13

за позовом –  ОСОБА_1 
до відповідача 1 – Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод" 
до відповідача 2 – Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" 
до відповідача 3 – Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" 
до відповідача 4 – Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Метизи" 
до відповідача 5 – Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Український бізнес" 
про визнання недійсними правочинів, -
в межах справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", -  
ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року кредитор та акціонер боржника ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області, в межах справи № 908/3468/13 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", з позовом до відповідачів про визнання недійсними правочинів. 
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 03.12.2024р. у справі № 908/3468/13: 
- провадження у справі № 908/3468/13 (номер провадження 16/62/13-21/5/18) за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Запорізький сталепрокатний завод", Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест", Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Метизи", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Український бізнес" в частині визнання недійсним договору застави № 050508-Z від 05.05.2008, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Запорізький сталепрокатний завод" та Публічним акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро", в частині забезпечення вимог Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" за кредитною угодою № 050508 від 05.05.2008 – закрито; 
- в іншій частині позову – відмовлено. 
09.12.2024 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн. До заяви додано ордер серія АІ № 1556900, договір № 1/15-09-23 про надання адвокатських послуг від 15.09.2023, акт здачі приймання робіт № 1 від 03.12.2024. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.01.2025 року вирішення питання про прийняття до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн відкладено до розгляду по суті апеляційної скарги ОСОБА_1 та повернення матеріалів справи № 908/3468/13 до Господарського суду Запорізької області.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2025 року у справі № 908/3468/13 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.12.2024р. у справі № 908/3468/13 – задоволено частково; рішення Господарського суду Запорізької області від 03.12.2024р. у справі № 908/3468/13 – скасовано; ухвалено нове рішення; в задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено; судовий збір, сплачений за подання позову та апеляційної скарги, покладено на ОСОБА_1 .
Підставою для скасування рішення було порушення норм процесуального права під час його ухвалення, що призвело до неправильного вирішення справи, а саме через невірне визначення судом предмету позову у справі, розгляд вимог, що не заявлялися позивачем та не надання оцінки фактично заявленим позивачем позовним вимогам.
Після повернення матеріалів справи до суду першої інстанції, додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 19.02.2026р. у справі № 908/3468/13:
- заяву представника відповідача-3 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу – задоволено частково;
- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" витрати на надання правничої допомоги у розмірі 10 000 грн 00 коп.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.06.2026 року у справі № 908/3468/13 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 19.02.2026р. у справі № 908/3468/13 – задоволено; додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 19.02.2026р. у справі № 908/3468/13 – скасовано; у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу – відмовлено.
Апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції безпідставно розглянув питання розподілу витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки рішення суду першої інстанції було скасовано апеляційним судом з прийняттям нового рішення по суті спору, яким остаточно вирішено справу. За таких обставин питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, підлягало вирішенню саме судом апеляційної інстанції як судом, який ухвалив остаточне судове рішення у справі, у тому числі і витрат на професійну правничу допомогу понесених у суді першої інстанції у випадку відповідного звернення сторони до суду апеляційної інстанції.
25.06.2026 до Центрального апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, згідно з якою просить суд стягнути з позивача по справі № 908/3468/13 ОСОБА_1 на користь ТОВ "Енергомаш-Інвест" витрати на професійну правничу допомогу у сумі 50 000,00 грн., понесених у суді першої інстанції.
Також просив відновити пропущений строк подачі заяви про розподіл судових витрат, в зв`язку з невизначенністю судових інстанцій щодо розгляду даної заяви, та виконання принципу пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України якою однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.06.2026 для розгляду заяви визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Чередка А.Є. (доповідач), суддів – Мороза В.Ф., Іванова О.Г.
Ухвалою суду від 30.06.2026 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
13.07.2026 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Іванова О.Г. призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями за результатами якого для розгляду справи визначено колегію суддів у справі: головуючого судді - Чередка А.Є. (доповідач), суддів - Кощеєва І.М., Мороза В.Ф.
Позивач подав заперечення на заяву ТОВ "Енергомаш-Інвест" про винесення додаткової постанови. Посилається, що даному випадку спір виник внаслідок неправильних/неправомірних дій ТОВ "Енергомаш-Інвест". Враховуючи те, що апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу позивача, та відхилив доводи представника ТОВ "Енергомаш-інвест", то у відповідності до ч. 4 ст. 129 ГПК України не підлягають задоволенню заява про розподіл судових витрат ТОВ "Енергомащ-Інвест". Вважає, що ТОВ "Енергомаш-Інвест" не доведено співмірність, розумність та відсутня обґрунтованість заявлених судових витрат у розмірі 50 000, 00 грн.
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Порядок розподілу судових витрат визначений у ст.ст. 129 – 130 ГПК України. 
Частина 4 ст. 129 ГПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру заявлених вимог.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 244 ГПК України).
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, розподіл судових витрат.
При цьому, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 14 ст. 129 ГПК України).
У відповідності до п.п. "б" п. 4 ч. 1 ст. 282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.
Метою впровадження принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
Згідно з частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
ТОВ "Енергомаш-Інвест" не подавала до суду першої інстанції попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Поданий до суду першої інстанції відзив на позов від 05.11.2024 не містить жодного посилання на очікувані судові витрати.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Протягом розгляду справи судом першої інстанції ТОВ "Енергомаш-Інвест" не подавало доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу та не заявляло до закінчення судових дебатів у справі про намір подання таких доказів.
Докази здійснення витрат на правничу допомогу у справі разом з заявою про ухвалення додатково рішення були подані позивачем 09.12.2024, тобто у п`ятиденний термін після винесення рішення судом першої інстанції.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 50 000,00 грн заявник подав Договір про надання адвокатських послуг № 1/15-09-23 від 15.09.2023, акт здачі-приймання робіт № 1 від 03.12.2024, ордер.
Питання розподілу між сторонами судових витрат, суд вирішує під час ухвалення рішення суду і зазначає про це в резолютивній частині (п. 5 ч. 1 ст. 237, п. 2 ч. 5 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, згідно з частиною 1 статті 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Ця норма кореспондується з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Верховний Суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права, зокрема:
- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19);
- процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів (постанови Верховного Суду від 27.01.2022 у справі №921/221/21 та від 31.05.2022 у справі №917/304/21);
- заяву щодо вирішення питання про стягнення витрат необхідно залишити без розгляду, якщо докази були надані поза межами строку, без клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц);
- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №161/5317/18).
Аналогічні висновки викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2024 у справі № 922/1998/22, від 11.04.2024 у справі № 907/568/22, від 13.12.2023 у справі № 907/850/22.
Водночас, вище встановлено, що відзив ТОВ "Енергомаш-Інвест" та інші заяви подані товариством під час розгляду справи судом першої інстанції, не містять ані попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач очікував понести чи поніс у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, ані вимоги про стягнення судових витрат, як того вимагають приписи чинного процесуального законодавства. До закінчення судових дебатів про необхідність розподілу судових витрат ТОВ "Енергомаш-Інвест" також не заявив, не вказував про подання доказів у п`ятиденний строк після прийняття рішення. 
Отже, ТОВ "Енергомаш-Інвест" пропустило два з обов`язкових етапів практичної реалізації принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Неподання учасником справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат та незаявлення до ухвалення судового рішення про необхідність розподілу витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. При цьому, сам по собі факт подання доказів понесення витрат на правничу допомогу протягом встановленого законом п`ятиденного строку не змінює обов`язку заявника надати письмово, або зробити усно заяву про подачу доказів понесення судових витрат до судових дебатів.
Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 07.02.2024р. у справі № 910/216/23.
Згідно зі ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.
Подальше повторне звернення сторони до суду апеляційної інстанції із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та відповідними доказами саме по собі не усуває допущених стороною процесуальних порушень на стадії розгляду справи судом першої інстанції щодо заявлення вимоги про компенсацію судових витрат.
Крім цього, під час апеляційного перегляду справи ТОВ "Енергомаш-Інвест" також не заявляло про понесення ним витрат на професійну правову допомогу, не подавало відповідних доказів до закінчення судових дебатів та не заявляло про намір їх подати. З заявою про розподіл витрат заявник звернувся лише після скасування додаткового рішення про розподіл витрат судом апеляційної інстанції.
Таким чином, враховуючи порушення відповідачем-3 порядку відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, в апеляційного суду відсутні підстави для задоволення заяви ТОВ "Енергомаш-Інвест" про стягнення з позивача понесених судових витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції розмірі 50 000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 123, 129-130, 232-235, 244, 344 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергомаш-Інвест" про здійснення розподілу судових витрат понесених у суді першої інстанції під час розгляду справи № 908/3468/13 – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Є. Чередко 

Суддя   В.Ф. Мороз

Суддя І.М. Кощеєв