Справа № 541/1132/26 
Номер провадження: 2/365/498/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

03 вересня 2026 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Кучерявої Л.М.
за участі секретаря судового засідання Савоскули Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2026 року до Згурівського районного суду Київської області на розгляд за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за вказаним вище позовом, у якому позивач просить стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором № 2084774 від 09.02.2025 у розмірі 24975,00 гривень та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 гривень ат витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.02.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 за допомогою ІКС товариства, в електронній формі було укладено кредитний договір № 2084774, за умовами якого товариство надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 5000,00 гривень шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого 28.08.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ПОЗИКА» укладено Договір факторингу № 28082025, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 2084774 від 09.02.2025. Сума боргу за вказаним кредитним договором становить 24975,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень – сума основного боргу; 9975,00 гривень – сума нарахованих процентів; 10000,00 гривень – сума штрафних санкцій.
Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 04.05.2026 відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановила сторонам відповідні строки для подання заяв по суті справи та призначила справу до розгляду.
У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.
Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17 відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог. 
Будь-яких письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити її правову позицію щодо предмета спору.
У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити у відсутність представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 повторно не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток про виклик в суд за адресою зареєстрованого місця проживання та публікації оголошення про виклик в суд на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутність та відзиву на позовну заяву до суду не направляв. 
За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 
На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання.
З досліджених письмових доказів по справі судом встановлено, що 09.02.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_3 за допомогою ІКС товариства укладено Договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 2084774 (далі – Договір № 2084774 від 09.02.2025), за умовами якого товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту – 5000,00 гривень, строк кредиту – 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом становить 23000,00 гривень. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 . Дати надання кредиту – 09.02.2025 або 10.02.2025. Договір підписаний електронним підписом споживача ОСОБА_1 – Н071.
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. 
Договір № 2084774 від 09.02.2025 підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Підписання Договору № 2084774 від 09.02.2025 свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною першою ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
На підтвердження факту надання первісним кредитором та отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов Договору № 2084774 від 09.02.2025 позивачем до позовної заяви додано лист ТОВ «ПЕЙТЕК», з якого вбачається, що на виконання Договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_2 від 01.04.2024, укладеного між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК», яке є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг, останнім було успішно перераховано на платіжну картку клієнта від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», зокрема на суму 5000,00 гривень 09.02.2025 із призначенням платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 5167590413464072. Видача коштів здійснювалася відповідно до Закону України «Про платіжні послуги», а відтак, такий лист надавача платіжних послуг є належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу.
Таким чином, позивач фактично підтвердив належними та допустимими доказами факт виконання первісним кредитором свого зобов`язання щодо надання грошових коштів у сумі, визначеній у договорі, а, відповідно, підтвердив і факт виникнення у відповідача ОСОБА_1 обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти, у розмірі та на умовах зазначених в Договорі № 2084774 від 09.02.2025.
Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Із розрахунку заборгованості за Договором № 2084774 від 09.02.2025, здійсненого первісним кредитором, вбачається, що первісний кредитор здійснював нарахування відсотків за користування кредитними коштами в межах строку кредитування та станом на 27.08.2025 за відповідачем ОСОБА_1 рахується непогашена заборгованість в загальному розмірі 24975,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9975 гривень – сума заборгованості за відсотками; 10000,00 гривень – сума заборгованості за штрафними санкціями.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.
Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Судом встановлено, що 28.08.2025 між ТОВ «ФК «ПОЗИКА» (Фактор) та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (Клієнт) було укладено Договір факторингу № 28082025, за умовами якого Клієнт відступає (передає) Фактору права вимоги, а Фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Право вимоги переходить до Фактора після підписання сторонами цього договору, з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді та оплати Фактором суми фінансування, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами.
28 серпня 2025 року між сторонами Договору факторингу № 28082025 підписано Акт приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді від 28 серпня 2025 року до договору факторингу. 
28 серпні 2025 року ТОВ «ФК «ПОЗИКА» здійснило оплату суми фінансування згідно з Договором факторингу № 28082025 від 28.08.2025 на рахунок ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ».
Із Витягу із додатку № 1 до Договору факторингу № 28082025 від 28.08.2025 вбачається, що від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ПОЗИКА»перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором № 2084774 від 09.02.2025 в загальному розмірі 24975,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9975 гривень – сума заборгованості за відсотками; 10000,00 гривень – сума заборгованості за штрафними санкціями.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов`язання згідно з умовами Договору № 2084774 від 09.02.2025, що призвело до виникнення кредитної заборгованості. Право вимоги до ОСОБА_1 у позивача ТОВ «ФК «ПОЗИКА»за кредитним договором виникло на підставі Договору факторингу № 28082025 від 28.08.2025. Позивач просить стягнути із відповідача загальну суму заборгованості в розмірі 24975,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень – сума заборгованості за основною сумою боргу; 9975 гривень – сума заборгованості за відсотками; 10000,00 гривень – сума заборгованості за штрафними санкціями. Проте із таким розміром заборгованості суд погодитися не може з таких підстав.
Матеріали справи не містять жодних доказів повного виконання умов кредитного договору в частині сплати основного боргу та відсотків за користування кредитними коштами, а тому заявлений до стягнення розмір в цій частині підлягає задоволенню.
Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за Договором № 2084774 від 09.02.2025 за штрафними санкціями в розмірі 10000,00 гривень задоволенню не підлягають з огляду на таке.
За ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).
В свою чергу, 15 березня 2022 року прийнятий Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дій норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17 березня 2022 року. Вказаним законом доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18, відповідно до якого: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).»
Таким чином, враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за Договором № 2084774 від 09.02.2025 за штрафними санкціями в розмірі 10000,00 гривень необхідно відмовити.
Встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості за кредитними договорами у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем.
В частині розподілу судових витрат суд приходить до наступного.
Позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь судові витрати, які складаються із витрат на сплату судового збору у сумі 2662,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 гривень.
Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 2084774 від 23.03.2026. На підтвердження витрат на професійну правову допомогу позивачем до позовної заяви додано: Договір про надання правової допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026; Додаткову угоду № 2084774 від 17.03.2026 до Договору про надання правової допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026; Акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 17.03.2026 на суму 6000,00 гривень; Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних ОСОБА_4 , необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «ПОЗИКА» щодо стягнення кредитної заборгованості на суму 6000,00 гривень.
Суд враховує постанови Верховного Суду від 13.03.2025 по справі № 275/150/22 та від 22.10.2025 у справі № 761/415/24 згідно з якими, суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.
Відповідач ОСОБА_1 клопотання із обґрунтуванням недотримання вимог співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом виконання робіт до суду не подала, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, які, з урахуванням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню.
Загальна сума, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 складає 14975,00 гривень, що становить 60% від заявлених позовних вимог. Тому, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПОЗИКА» підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1597,44 гривень та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3600,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 11, 203, 207, 509, 513-517, 519, 526, 599, 615, 626-629, 638, 1046, 1048, 1049, 1078 ЦК України, ст. 4, 5, 12, 13, 77-79, 81, 95, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 2084774 від 09.02.2025 в загальному розмірі 14975 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок, з яких: 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок – заборгованість по основному боргу; 9975 (дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок – заборгованість за відсотками.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА» судовий збір у розмірі 1597 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто сім) гривень 44 копійки та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3600 (три тисячі шістсот) гривень 00 копійок.
В задоволенні в іншій частині позовних вимог відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуте Згурівським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПОЗИКА», адреса місцезнаходження: вулиця Глибочицька, будинок 17, літера А, місто Київ, 04052; код ЄДРПОУ 39493634.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддя Л.М. Кучерява