КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №243/3059/26 
Провадження № 3/552/1803/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.09.2026 м. Полтава

Суддя Київського районного суду м. Полтави Сидоренко І.О., розглянувши матеріали, які надійшли від ГУНП в Донецькій області Краматорського районного управління ВП № 2 про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
22.03.2026 року о 02 години 56 хвилин в м. Слов`янськ, по вул. Героїв Крут, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI F4 AVANT д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою драгера Alcotest № 6820, результат якого становить – 1,07 проміле, що підтверджено тестом № 860, чим порушив п. 2.9 ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судове засідання ОСОБА_1 та його представник, адвокат Музикант В.С. не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені.
Від представника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, надійшло клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення, яке обґрунтовано тим, що , матеріали адміністративної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що заявник керував транспортним засобом. З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що правопорушення фіксувалось на бодікамеру, однак, з наданих до суду відеозаписів не видно та не зрозуміло хто перебував за кермом автомобіля. На всіх відеозаписах, наданих до суду, транспортний засіб не рухається.
Матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме у стані сп`яніння, оскільки відсутні відео записи підтверджуючи факт керування автомобілем, а сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є доказом по справі.
Так, з наданого до суду відео вбачається, що особи спілкуються зі спірних питань стоячи біля транспортних засобів.
Таким чином, оскільки будь-яких належних, допустимих і достовірних доказів того, що особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не надано, а отже в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно до п. п. 8, 12 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
Отже, оформлення працівниками поліції направлення на медичний огляд до відповідного закладу охорони здоров`я з метою виявлення стану сп`яніння є обов`язковим. Якщо після оформлення направлення, водій транспортного засобу відмовляється від проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я, поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду (пункт 8 Порядку №1103, пункт 6 розділу IX Інструкції з оформлення матеріалів №1395).
Проте, громадянин ОСОБА_1 не був направлений працівниками поліції до медичної установи та не вказував про відмову від огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, що також підтверджується матеріалами адміністративної справи, які не містять відомостей про направлення громадянина до медичної установи та не містять відомостей відмови громадянина від огляду в медичному закладі.
Приписами ст. 266 КУпАП передбачено, що особа яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння повинна бути відсторонена від керування таким засобом, при цьому з огляду на матеріали адміністартивного провадження працівниками поліції не надано жодних відомостей, щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом.

Вказане є підтвердженням того, що громадянин ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та працівники поліції не мали можливості відсторонити від керування особу, яка і не керувала т.з., у випадку якби громадянин ОСОБА_1 керував би т.з. в стані сп`яніння то до матеріалів адміністративного провадження було б надано інформацію про відсторонення громадянин від подальшого керування т.з. після складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У зв`язку з чим просить суд закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Адміністративним правопорушенням відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вчинене особою.
Відповідно до п. 2.9 Правил Дорожнього Руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта та ін.
Провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
?протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 621053 від 22.03.2026 року, відповідно до якого 22.03.2026 року о 02 години 56 хвилин в м. Слов`янськ, по вул. Героїв Крут, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI F4 AVANT д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки зі згоди водія у встановленому законом порядку за допомогою драгера Drager Alcotest № 6820, результат якого становить – 1,07 проміле, що підтверджено тестом № 860, чим порушив п. 2.9 ПДР України і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;
?актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобі;
?результатом тесту, який був зроблений за допомогою драгера Alcotest № 6820, що становить 1,07 проміле;
?диском з відео-записом з боді-камери поліцейського, на якому зафіксований факт вчинення адміністративного правопорушення, зокрема зафіксовано факт керування транспортним засобом.
Таким чином, провина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена у повному обсязі.
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом- виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора –водія під час навчання учнів –водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року ВС/КАС зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
З огляду на викладене, слід зазначити, що керуванням транспортним засобом є умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу. 
Так, з дослідженого у судовому засіданні відеозапису слідує, що ОСОБА_1 був зупинений співробітниками поліції саме під час керування транспортним засобом, а тому ствердження сторони захисту щодо відсутності підтвердження матеріалами справи факту керування у судовому засіданні підтвердження не знайшло. 
Крім того, як видно з відео запису, ОСОБА_1 погодився з результатами проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою драгера Alcotest.
Так, згідно з вимогами п. 6, 7 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачених Наказами Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015 року: огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як вже було встановлено у судовому засіданні, водій ОСОБА_1 не висловив незгоди з результатами обстеження на стан сп`яніння поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, а тому, направлення ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я вищенаведеною Інструкцією не передбачено. 
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 17000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Окрім того, в порядку ст. 40-1 КУпАП, з правопорушника ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст. ст. 34, 35, 40-1, 124, 245, 280, 283-284 КУпАП, ПДР України, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суддя -

П О С Т А Н О В И В:
Визнати  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп.
Відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу.
Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ст. 307 КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Полтавський апеляційний суд протягом десяти днів, з дня її проголошення.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три місяці.

Суддя Київського районного
суду м. Полтави І.О. Сидоренко