Дата документу  Справа № 314/3390/26 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 314/3390/26      Головуючий у 1 інст. Кіяшко В.О.
Провадження № 33/807/1054/26      Доповідач у 2 інст. Клименко Л.В.
Категорія – ст. 124 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2026 року      місто Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Клименко Л.В., за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Острика С.Ю. – в режимі відеоконференції, потерпілої – ОСОБА_1 , представника потерпілої – адвоката Полуляха С.Ю., розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Полуляха С.Ю. на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2026 року, якою у відношенні 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 16.06.2026 року о 06:10 год. в м. Вільнянськ, вул. Соборна, буд. 17, керуючи транспортним засобом ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , при повороті ліворуч не впевнився в безпечності маневру, не надав переваги в русі, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку позаду, при цьому здійснював обгін. В результаті ДПТ автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказаними діями ОСОБА_2 порушено вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України.
Суддя на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрив провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, представник потерпілої ОСОБА_1 – адвокат Полулях С.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнути його до адміністративної відповідальності.
В обґрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції не було повною мірою з`ясовано всі обставини справи, не було взято до уваги всі обставини ДТП та, як наслідок, зроблено помилковий висновок про невинуватість водія ОСОБА_2 .
На переконання апелянта, висновки суду першої інстанції спростовуються тим, що наявними матеріалами справи не підтверджується факт того, що ОСОБА_1 було перевищено швидкість руху. З відеозапису, долученого до справи, також не вбачається перевищення швидкості з боку останньої.
Зі схеми місця ДТП, складеної працівниками патрульної поліції вбачається, що на проїзній частині відсутні будь-які дорожні знаки чи дорожня розмітка. Існування суцільної дорожньої розмітки спростовується відеозаписом події, копія якого долучається до матеріалів провадження разом з апеляційною скаргою.
Звертає увагу на те, що характер утворення механічних пошкоджень на транспортних засобах свідчить про те, що маневр повороту ліворуч був скоєний ОСОБА_2 безпосередньо перед транспортним засобом ОСОБА_1 , а отже без попередньої впевненості у безпечності такого маневру. Будь-яких дій, які б свідчили про намір здійснити поворот ліворуч, ОСОБА_2 завчасно також не вживалось.
Відтак, на переконання апелянта, здійснюючи поворот ліворуч, водій ОСОБА_2 зобов`язаний був переконатися в безпечності такого маневру. Втім, вимогу п. 10.1 ПДР України останній не виконав, що стало передумовою для зіткнення транспортних засобів.
Зазначає, що маневр обгону, вчинений ОСОБА_1 , є правомірним та відповідає вимогам ПДР України, оскільки був розпочатий до увімкнення ОСОБА_2 покажчика повороту, вчинений на дозволеній ділянці дороги, за відсутності транспортних засобів у зустрічному напрямку.
Вказує, що матеріалами справи повністю підтверджується вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Разом з тим, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови.
Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції посилається на те, що судовий розгляд даної справи відбувся за відсутності потерпілої та її представника, про призначене судове засідання потерпіла не була повідомлена жодним чином. Копія оскаржуваної постанови була отримана нею лише 14.07.2026 року засобами поштового зв`язку. Таким чином, апеляційна скарга подана в межах десятиденного строку з дня отримання копії постанови у справі.
Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається зі змісту постанови суду першої інстанції та протоколу судового засідання, судовий розгляд здійснювався виключно за участі особи, у відношенні якої складений протокол про адміністративне правопорушення, без виклику потерпілої. Окрім того, матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, у зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Враховуючи присутність його захисника – адвоката Острика В.В., який зазначив про можливість розгляду справи без участі ОСОБА_2 , відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справу за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП. 
Заслухавши потерпілу ОСОБА_1 та її представника – адвоката Полуляха С.Ю., які підтримали апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_2 – адвоката Острика С.Ю., який заперечував проти апеляційної скарги та просив постанову судді залишити без змін, перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вимогами ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Положеннями ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіряючи законність постановленого судом рішення, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до наведених вимог закону суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку та в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване і законне рішення.
Так, судом під час розгляду справи було встановлено, що водій ОСОБА_2 , рухаючись по дорозі, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку та розділена дорожньою розміткою, здійснював поворот ліворуч на зустрічну смугу руху з метою паркування. Виходячи з пояснень ОСОБА_2 , суд також встановив, що він увімкнув світловий покажчик лівого повороту.
Разом із тим, у постанові судді відображено, що під час ДТП водій автомобіля Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_3 виконувала маневр обгону транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 . Відтак, суд першої інстанції дійшов переконання, що у даному випадку настання ДТП відбулось через недотримання водієм автомобіля Nissan вимог, якими врегульовано правила виконання обгону.
Проаналізувавши пояснення ОСОБА_2 , дослідивши письмові докази, суд першої інстанції зазначив про відповідність дій водія ОСОБА_2 за обставин даної справи вимогам п. 10.1 ПДР та дійшов висновку щодо відсутності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Однак, із таким висновком суд апеляційної інстанції не може погодитися, у зв`язку з наступним.
Апеляційний суд підкреслює, що під час розгляду справи було заслухано лише пояснення ОСОБА_2 та досліджено письмові докази.
При цьому вимог щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставини справи судом першої інстанції не дотримано, адже дану справу про адміністративне правопорушення було розглянуто без належного повідомлення та участі потерпілої. У зв`язку з чим, остання була позбавлена можливості надати пояснення щодо обставин справи та обстоювати свою позицію безпосередньо у суді першої інстанції.
Під час апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції заслухав як захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Острика С.Ю., так і потерпілу ОСОБА_1 , її представника – адвоката Полуляха С.Ю., пояснення свідка ОСОБА_3 , а також детально дослідив сукупність зібраних доказів.
З наданих в судовому засіданні апеляційного суду пояснень потерпілої ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3 , який перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , слідує, що вказаний транспортний засіб 16.06.2026 року здійснював рух по дорозі вул. Соборної в м. Вільнянську, яка має по одній полосі руху в кожному напрямку. На вказаній дорожній ділянці будь-яка дорожня розмітка була відсутня. Попереду, на невеликій швидкості, ближче до правого краю дороги, здійснював рух транспортний засіб ЗАЗ під керуванням водія ОСОБА_2 . Перед здійсненням маневру обгону, водій автомобіля Nissan переконалась в безпеці маневру, у відсутності заборонних знаків, суцільної дорожньої розмітки, враховувала те, що транспортний засіб ЗАЗ, який рухався попереду, не увімкнув лівого покажчика повороту, який би свідчив про намір водія повернути ліворуч та розпочала виконувати маневр обгону. В цей момент водій транспортного засобу ЗАЗ почав здійснювати поворот ліворуч в бік складської території, в результаті чого сталося зіткнення автомобілів. 
Долучені до матеріалів справи письмові пояснення водія ОСОБА_1 , узгоджуються з поясненнями, наданими нею в ході апеляційного розгляду.
У відповідності до схеми ДТП від 16.06.2026 року, яка складена в присутності водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та ними підписана, встановлено, що зіткнення транспортних засобів відбулось на зустрічній смузі руху, що свідчить про те, що в момент здійснення транспортним засобом ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 повороту ліворуч, транспортний засіб Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_3 вже перебував на зустрічній смузі руху та здійснював обгін автомобіля ЗАЗ. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на транспортному засобі ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 утворилися механічні пошкодження у вигляді пошкодження заднього бамперу, заднього лівого крила, заднього лівого ліхтаря; на Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_3 утворилися механічні пошкодження переднього бамперу та правого переднього крила.
Фотознімками з місця ДТП зафіксовано розташування транспортних засобів після їх зіткнення, характер та локалізація механічних пошкоджень.
З відеозапису події, долученого ОСОБА_2 в ході судового розгляду в суді першої інстанції, слідує, що транспортний засіб ЗАЗ реєстраційний номер НОМЕР_2 здійснює рух з невеликою швидкістю, притискаючись до правого краю дороги. За вказаним автомобілем здійснює рух транспортний засіб Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який збільшує швидкість руху та розпочинає маневр обгону автомобіля ЗАЗ, виїжджаючи на зустрічну смугу руху. У момент наближення автомобіля Nissan до транспортного засобу ЗАЗ, водій останнього починає здійснювати поворот ліворуч на прилеглу територію промислової зони, після чого відбувається зіткнення зазначених автомобілів. При цьому, після зіткнення транспортних засобів та зміни їх положення, вбачається, що на автомобілі ЗАЗ реєстраційний номер НОМЕР_2 увімкнутий лівий покажчик повороту. Іншим наявним відеозаписом події зафіксовано локалізацію пошкоджень, які утворилися на транспортному засобі ЗАЗ реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Відеозаписом ділянки дорожнього полотна, на якому відбулась дорожньо-транспортна пригода, який долучений потерпілою в ході апеляційного розгляду, зафіксована відсутність будь-яких дорожніх знаків, дорожньої розмітки тощо, та інших особливостей дорожньої обстановки, які б обмежували чи забороняли здійснення маневру обгону. 
З наявного в матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що його було складено за порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.1 ПДР, за що передбачено відповідальність за ст.124 КУпАП.
Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому, пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху.
Основною умовою настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є наявний причинний зв`язок між порушеннями правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.
Згідно з п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Проаналізувавши сукупність зібраних доказів, у співвідношенні з доводами апеляційної скарги та висловленими в апеляційному суді позиціями сторін, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність винуватості водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
А відтак, суд апеляційної інстанції встановив, що 16.06.2026 року о 06 год. 10 хв. біля буд 17 по вул. Соборній в м. Вільнянську, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , перед поворотом ліворуч не впевнився в безпечності маневру, не надав переваги в русі автомобілю Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався в попутному напрямку позаду, при цьому здійснював обгін, внаслідок чого допустив з ним зіткнення. В результаті ДПТ транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає.
Тобто, зіткнення відбулось в той момент, коли транспортний засіб Nissan здійснював маневр обгону, правомірно виїжджаючи на зустрічну смугу руху, а водій автомобіля ЗАЗ тільки почав здійснювати поворот ліворуч в бік прилеглої території, перетинаючи зустрічну смугу руху, по якій здійснював рух автомобіль Nissan. 
Вказане твердження узгоджується зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , відомостями схеми місця ДТП, фототаблиці, відеозаписами події, даними про характер та локалізацію отриманих внаслідок ДТП пошкоджень транспортних засобів.
Таким чином, на переконання судді апеляційного суду, недотримання ОСОБА_2 п. 10.1 ПДР України і призвело до зіткнення з автомобілем Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_1 , тобто саме дії ОСОБА_2 безпосередньо знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП та наслідками у виді механічних пошкоджень, що підтверджується матеріалами справи.
Стосовно доводів захисника Острика С.Ю. з приводу того, що увімкнення водієм ОСОБА_2 світлового покажчика лівого повороту перед виконанням ним відповідного маневру, вказувало на правомірність його дій, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно зі змістом абз. 1 п. 9.4 ПДР подавати сигнал покажчиками повороту належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах.
Натомість, у відповідності до вимог абз. 2 вказаного пункту ПДР подавання попереджувального сигналу не дає водієві переваги і не звільняє його від вжиття запобіжних заходів.
Проте, за жодних обставин, увімкнення світлового покажчика повороту не давало водієві ОСОБА_2 переваги у русі та не звільняло його, з-поміж іншого, від обов`язку виконання вимог п. 10.1 ПДР, за недотримання якого відносно нього і складено протокол про адміністративне правопорушення.
Відтак, під час виконання маневру повороту ліворуч водій автомобіля ЗАЗ ОСОБА_2 в силу вимог п. 10.1 ПДР був зобов`язаний переконатися в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. При цьому навіть увімкнення покажчика повороту не давало водієві ОСОБА_2 переваги у русі і не звільняло його від вжиття запобіжних заходів, як це прямо передбачено у абз. 2 п. 9.4 ПДР.
Проте вказаних заходів водієм ОСОБА_2 в достатній мірі вжито не було, що призвело до зіткнення з транспортним засобом Nissan під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку.
При цьому апеляційний суд наголошує, що висновки суду першої інстанції про наявність в діях водія автомобіля Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_3 порушень Правил дорожнього руху за жодних обставин не впливають на прийняття рішення в рамках даного провадження, оскільки судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до складеного протоколу про адміністративне правопорушення. 
Підсумовуючи наведене, доводи апеляційної скарги представника потерпілої про те, що порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 10.1 ПДР України перебувають у причинному зв`язку із настанням події ДТП та її наслідками, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови судді.
А тому висновки суду в оскаржуваному судовому рішенні про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не відповідають фактичним обставинам справи та матеріалам провадження.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Отже, суддя апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, а ОСОБА_2 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що є безумовною підставою для застосування відносно нього адміністративного стягнення.
Призначаючи адміністративне стягнення, підлягає врахуванню суспільна небезпечність адміністративного проступку та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі чого, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, майновий стан, суду відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, належить піддати правопорушника адміністративному стягненню, що відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, яке буде справедливим, достатнім і необхідним для виховання особи в дусі поваги до законів України, запобігання вчиненню нових правопорушень, а так само співмірним стягненням за вчинене.
Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, 

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику потерпілої – адвокату Полуляху Сергію Юрійовичу строк на апеляційне оскарження постанови судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2026 року. 
Апеляційну скаргу представника потерпілої – адвоката Полуляха Сергія Юрійовича – задовольнити.
Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2026 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення – скасувати.
Постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
Роз`яснити, що відповідно до ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується  подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя       Л.В. Клименко