П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/34015/25

Головуючий в 1 інстанції: Радчук А. А.
Місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А.І.
– Ступакової І.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2026 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 29.01.2026 року по справі №420/34015/25 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - 

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просить:
визнати бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) індексації грошового забезпечення відповідно до вимог пункту 5 абзаців 4, 5, 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №10783, з 15.07.2019 року по 12.07.2025 року протиправними;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) індексацію грошового забезпечення з 15.07.2019 року по 12.07.2025 року відповідно до вимог пункту 5 абзаців 4, 5, 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №10783;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 в період з 15.07.2019 року по 12.07.2025 року проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 військовій частині НОМЕР_3 . Проте, у період проходження військової служби з липня 2019 року по липень 2025 року відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, відповідно до вимог пункту 5 абзаців 4, 5, 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №10783, що слугувало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 року по справі №420/34015/25, яке набрало законної сили 03.03.2026 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період 15.07.2019 року по 12.07.2025 року.
24.04.2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , подана представником, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 29.01.2026 року по справі №420/34015/25. 
Заява обґрунтована тим, що у задоволенні позовних вимог було відмовлено з підстав того, що застосування положень абз. 4-6 п. 5 Порядку № 1078 можливе тільки у разі якщо підвищення тарифних ставок (посадових окладів) відбулось під час проходження служби військовослужбовцем, якщо розмір підвищення його доходу дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Однак, станом на березень 2018 року позивач не проходив військову службу, та відповідно права на індексацію грошового забезпечення в березні 2018 року не мав. Заявник вказує, що представнику позивача – адвокату ХАЙНАЦЬКІЙ І.О. 12.02.2026 року під час розмови з позивачем стало відомо, що останній в період з 08.08.2015 року по 08.06.2019 рік проходив військову службу за контрактом та був курсантом Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького, що підтверджується витягом з послужного списку капітана ОСОБА_3 . 
Зазначені обставини сторона позивача вважає нововиявленими, що і стало підставою звернення до суду з відповідною заявою. У якості підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами заявник посилається на пункт 1 ч. 2 ст. 361 КАС України. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2026 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 29.01.2026 року по справі №420/34015/25 - задоволено.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 року у справі №420/34015/25 у зв`язку з нововиявленими обставинами - скасовано.
Адміністративний позов ОСОБА_1 – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за періоди з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року, а також з 01.01.2024 року по 12.07.2025 року індексації грошового забезпечення із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4008,15 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
Зобов`язано НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року, а також з 01.01.2024 року по 12.07.2025 року із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4008,15 грн. відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.
В іншій частині позову – відмовлено. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, НОМЕР_1 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незастосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та надання висновків, що не відповідають викладеним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В своїй скарзі, апелянт зазначає, що у даних спірних відносинах підлягають застосуванню саме норми статті 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" та норми статті 34 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" як нормативно правового акта, який має вищу юридичну силу, аніж Постанова №1078, на яку посилається позивач в обґрунтування заявленого позову і яка є підзаконним нормативно-правовим актом.
Вказує, що підняття розміру посадового окладу в січні 2020 року є обставиною, яка прямо впливає на обрахунок розміру індексації грошового забезпечення військовослужбовців. При цьому, враховуючи щорічне підняття розмірів окладів позивача за наслідком підняття прожиткового мінімуму, вимоги позивача про виплату індексації-різниці з 29.01.2020 по 31.12.2022 виключають можливість їхнього одночасного задоволення, а як наслідок вимоги позивача у цій частині не підлягають задоволенню.
Зазначає, що підняття розміру посадового окладу в січні 2020 року є обставиною, яка прямо впливає на обрахунок розміру індексації грошового забезпечення військовослужбовців
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 15.07.2019 року по 12.07.2025 року проходив військову службу у НОМЕР_1 Прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ).
Відповідно до Витягу з наказу начальника НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) від 15.07.2019 року №156-ос ОСОБА_1 з 13.07.2019 року зараховано у списки особового складу та поставлено на всі види забезпечення.
Відповідно до Витягу з наказу начальника НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) від 12.07.2025 року №331-ос ОСОБА_1 з 12.07.2025 року виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, у зв`язку з вибуттям до нового місця служби. 
Позивач звернувся до відповідача з заявою від 27.08.2025 року, в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 15.07.2019 року по 12.07.2025 року, відповідно до вимог пункту 5 абзаців 4, 5, 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №10783.
Листом від 05.09.2025 року вих. № 09/Л-474/469 НОМЕР_1 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) повідомив позивачу про відсутність підстав для виплати суми індексації грошового забезпечення у підвищеному розмірі у спірний період.
Вважаючи протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_3 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення відповідно до вимог пункту 5 абзаців 4, 5, 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №10783, з 15.07.2019 року по 12.07.2025 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078, позивач має право на отримання індексації-різниці у розмірі 4008,15 грн., починаючи з 01.03.2018 року. 
При цьому, враховуючи, що відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”, зупинено на 2023 рік дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині нарахування та виплати індексації-різниці грошового забезпечення за період з 15.07.2019 по 12.07.2025 рр. є частково обґрунтованими, а саме за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року, а також за період з 01.01.2024 року по 12.07.2025 року. 
Разом з цим, враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації буде порушене відповідачем, прийшов до висновку, що задоволення позову в частині нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції з урахуванням ст. 308 КАС України, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Щодо наявності чи відсутності підстав для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.
За приписами частин першої статті 362 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами
Згідно із частиною першою статті 361 КАС судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Відповідно до частини другої статті 361 КАС підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 КАС, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Частиною четвертою статті 361 КАС визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду про неї дані. Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення, для досягнення істини у справі.
Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.
Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.
До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:
- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;
- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;
- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).
Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.
Тобто, з вищевикладених норм слідує, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Така правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.03.2018 у справі № 2а-23903/09/1270, від 03.04.2018 у справі № 477/1012/14-а, від 06.03.2018 у справі № 484/2634/14-а, від 02.05.2018 у справі № 303/3535/16, від від 27.01.2022 у справі № 817/1643/18, від 23.06.2022 у справі № 820/1394/17.
Істотне значення для справи мають обставини, які пов`язані з матеріалами справи, що розглянута судом, впливають на оцінку вже досліджених ним доказів і мають, відповідно, значення для об`єктивного розгляду спору.
Під такими обставинами розуміють факти, а не нові докази.
Необхідно також розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки, як зазначалось, нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному та/або касаційному порядку.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 29.08.2018 у справі № 552/137/15-ц та постанові від 07.09.2020 у справі № 820/5989/15.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 вказувала, що підставою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
У цій справі в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами представник позивача вказала, що представнику позивача – адвокату ХАЙНАЦЬКІЙ І.О. 12.02.2026 року під час розмови з позивачем стало відомо, що останній в період з 08.08.2015 року по 08.06.2019 рік проходив військову службу за контрактом та був курсантом Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького, що підтверджується витягом з послужного списку капітана ОСОБА_3 . 
Зазначені обставини сторона позивача вважає нововиявленими, що і стало підставою звернення до суду з відповідною заявою. У якості підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами заявник посилається на пункт 1 ч. 2 ст. 361 КАС України. 
Наведена заявником інформація свідчить про неузгодженість дій, а несвоєчасне надання документів клієнтом своєму адвокату або неналежна комунікація між ними є виключно внутрішніми взаємовідносинами між довірителем та його представником. Ці обставини мають суб`єктивний характер і не можуть розцінюватися як об`єктивна неможливість надання доказів суду.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 361 КАС України, обставина не повинна бути відома саме заявнику (тобто самому позивачу), тобто закон пов`язує обізнаність саме з учасником справи (позивачем), а не з його представником. Позивач є безпосереднім учасником подій своєї біографії (навчання та служби в період 2015– 2019 рр.) і об`єктивно не міг про них не знати під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема — надавати суду всі наявні докази. Неповідомлення позивачем свого адвоката про важливі факти справи свідчить про неналежну підготовку сторони позивача до первинного судового процесу.
Таким чином, внутрішні особливості комунікації між позивачем та його адвокатом у 2026 році жодним чином не змінюють того факту, що сама обставина проходження служби була відома позивачу завжди, а витяг з послужного списку є лише новим доказом, який міг і повинен був бути поданий під час розгляду справи по суті.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Відповідно до ч. 2 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, при розгляді справи судом першої інстанції помилково прийшов до висновку що вказані у заяві обставини є нововиявленмими, а тому рішення суду першої інстанції належить скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні ввдповідної заяви.
Керуючись ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу НОМЕР_1 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2026 року скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 29.01.2026 року по справі №420/34015/25 відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлений 08 вересня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова