ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

15 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/15940/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року (суддя Царікова О.В.) в адміністративній справі №160/15940/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини в/ч № НОМЕР_1 щодо відсутності відповіді на рапорт від 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , курсанта військової частини № НОМЕР_1 ;
- зобов`язати військову частину в/ч № НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт від 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , курсанта військової частини № НОМЕР_1 та надати відповідь щодо прийнятого рішення;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відсутності відповіді на заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , курсанта військової частини № НОМЕР_1 від 14 квітня 2025 року щодо надання висновку ВЛК - за яким була здійснена мобілізація.
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 надати відповідь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , курсанту військової частини № НОМЕР_1 інформації щодо висновку ВЛК- за яким була здійснена мобілізація до лав ЗС України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі вчинили протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапортів позивача. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини в/ч № НОМЕР_1 щодо не надання відповіді на рапорт від 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , курсанта військової частини № НОМЕР_1 . Зобов`язано військову частину в/ч № НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт від 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , курсанта військової частини № НОМЕР_1 та надати відповідь щодо прийнятого рішення. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не надання відповіді на заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , курсанта військової частини № НОМЕР_1 від 14 квітня 2025 року щодо надання висновку ВЛК, за яким була здійснена мобілізація. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить судове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник посилається на те, що доказів того, що позивач звертався з питаннями, викладеними у рапорті від 14.05.2025 до безпосереднього начальника і той проявив неспроможність їх вирішити не надано. Також за перевіркою наявних доказів відправлення рапорту від 14.04.2025 виявлено, що даних за номером відправлення відсутні, оскільки воно не було зареєстровано, що підтверджується скріншотом з сайту АТ «Укрпошта».
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач 04.04.2025 у м. Кривий Ріг при відвідуванні МРЕО (сервісний центр МВС) для обміну водійського посвідчення працівниками сервісного центру була викликана поліція на підставі того, що у їх службових програмах було зазначено, що позивач має порушення військового обліку та знаходиться у розшуку. У застосунку “Резерв+” позивачем було оновлено своєчасно всі дані, ніяких повісток або повідомлень він не отримував, але незважаючи на це, патрульна поліція доставила позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як вони повідомили, для проходження військово-лікарської комісії. При цьому адміністративний протокол працівниками поліції не складався. 
ОСОБА_1 зазначив про наявність в нього захворювань. Також просив видати йому повістку для проходження ВЛК за місцем проживання і для можливості надати лікарям відповідні медичні висновки. Проте, представники ІНФОРМАЦІЯ_3 наполягали на негайному проходженні медичного огляду. Будь-яких документів: повістки, направлення, акту відмови від проходження ВЛК тощо працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 надано не було. Позивач зазначає, що його відвезли до незнайомої лікарні, де за півгодини він пройшов ВЛК. На прохання позивача до лікарів звернути увагу на те, що згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного в нього був обмежений рівень придатності, лікарі не звертали уваги. З означеним ВЛК позивач не був ознайомлений під підпис та йому не було надано копію вказаного ВЛК, що є порушенням його прав.
Позивачу був виписаний військовий квиток, але на руки виданий не був. Розписок позивач не писав про передачу військового квитка іншим фізичним або юридичним особам. Вважає це ознаками перевищення службових і посадових обов`язків, порушенням “Положення про військовий квиток осіб рядового, сержантського і старшинського складу”.
На наступний день після проходження ВЛК, а саме без висновку ВЛК і військового квитка позивача було під конвоєм перевезено до учбової частини.
14.04.2025 позивачем було направлено до військової частини № НОМЕР_1 рапорт, в якому доповідав про неспроможність до служби, а також просив надати направлення на ВЛК та військовий квиток. Вказаний рапорт не був розглянутий командуванням військової частини № НОМЕР_1 . 
Також, 14.04.2025 позивачем було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про намір оскаржити висновок ВЛК та вимога надати цей висновок для ознайомлення. Вказана заява не була розглянута.
Позивач зазначає про порушення відповідачами чинного законодавства під час призову позивача на військову службу під час мобілізації в особливий період та вказує, що ці порушення свідчать про протиправність дій відповідачів, у зв`язку з чим звернувся з цим адміністративним позовом до суду.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо розгляду таких рапортів, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи приписи вказаної статті, предметом розгляду у суді апеляційної інстанції є рішення суду першої інстанції щодо задоволених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини в/ч № НОМЕР_1 щодо не надання відповіді на рапорт від 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , курсанта військової частини № НОМЕР_1 та зобов`язання військову частину в/ч № НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт від 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , курсанта військової частини № НОМЕР_1 та надати відповідь щодо прийнятого рішення, з чим не погодився скаржник, подавши апеляційну скаргу.
Стосовно іншої частини задоволених позовних вимог апеляційна скарга доводів не містить. 
Так, згідно зі ст. 3 Закону України “Про звернення громадян” від 02.10.1996 року №393/96-ВР (далі – Закон №393/96-ВР) заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 року №40 (далі – Інструкція №40), рапорт (заява) – письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України затверджено Наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 року №531 (далі – Порядок №531). 
Згідно п. 2 розділу І Порядку №531 з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання,- до наступного прямого командира (начальника).
Пунктами 1-3 розділу ІІ Порядку №531 встановлено, що рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.
Усні рапорти розглядаються негайно, але не пізніше ніж у строки, для розгляду рапортів у паперовій формі, визначені пунктом 9 розділу III цього Порядку.
Відповідь на усний рапорт надається усно.
За п. 1-9 розділу ІІІ Порядку №531 у паперовому рапорті військовослужбовець вказує:
найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт;
заголовок “Рапорт”;
суть порушеного питання;
перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби);
найменування займаної посади;
військове звання, власне ім`я та прізвище;
дату;
особистий підпис.
Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції.
Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку
Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту. Особливості розгляду рапортів, поданих в електронній формі, врегульовано розділом IV цього Порядку.
Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою.
Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника).
Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства.
Забороняється:
1) встановлювати будь-які інші вимоги щодо форми та змісту паперового рапорту, що не передбачені цим Порядком, у тому числі стосовно:
подання рапортів з окремих питань виключно написаними власноруч або друкованим способом;
недотримання вимог щодо розміру полів, відступів, шрифтів, кольору чорнила чи друку, розміру та якості паперу тощо, які не передбачені цим Порядком;
наявності граматичних, синтаксичних чи інших помилок, які не впливають на суть рапорту;
2) відмовляти у розгляді рапорту у разі відсутності доданих документів або інформації, які є або повинні бути в наявності у розпорядженні командира (начальника), створюються/формуються/видаються самим підрозділом та/або можуть бути витребувані підрозділом в іншого підрозділу та/або відповідного закладу охорони здоров`я тощо;
3) вимагати від військовослужбовця попереднього усного погодження паперового або електронного рапорту із безпосереднім або прямим командиром (начальником) перед його фактичним поданням відповідно до положень цього Порядку;
4) відмовляти у прийнятті (реєстрації) власноруч написаних рапортів військовослужбовців.
Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.
Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.
У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.
Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Спірним в даному випадку є питання чи отримував відповідач від позивача рапорт.
Так, позивач на підтвердження направлення та отримання Військової частини НОМЕР_1 його рапорту посилається на роздруківку скрину з трекінгу Укрпошти.
Водночас, з такого доказу не можливо встановити що позивачем було направлено саме рапорт, щодо не розгляду якого останній звернувся з цим позовом до суду.
В свою чергу Військової частини НОМЕР_1 заперечує отримання такого рапорту.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано належних доказів, зокрема, опис вкладення, що останнім було направлено відповідний рапорт.
Таким чином колегія суддів вважає безпідставним задоволення позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 . 
В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржено.
Керуючись ст.ст. 315, 317,321,322,325 КАС України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року скасувати в частині задоволених позовних про визнання протиправною бездіяльності військової частини в/ч № НОМЕР_1 щодо не надання відповіді на рапорт від 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , курсанта військової частини № НОМЕР_1 та зобов`язання військову частину в/ч № НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт від 14 квітня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , курсанта військової частини № НОМЕР_1 та надати відповідь щодо прийнятого рішення, та прийняти нове рішення в цій частині про відмову у задоволені таких позовних вимог. 
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Ю. В. Дурасова