ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 601/860/26	Головуючий у 1-й інстанції Клим Т.П. 	
Провадження № 33/817/316/26 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Сідорова В.М. на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 травня 2026 року,-

В С Т А Н О В И В :
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та призначено йому стягнення у виді сплати штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнено з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 665 грн. 60коп.

Згідно постанови, 12 березня 2026 року о 00:45 год. в м. Кременець по вул. Дубенська, 150, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка не відповідає дійсності. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням технічного приладу газоаналізатора Alcotest 6820 Драгер, результати огляду становлять 0,58‰. З результатом огляду ОСОБА_1 не згідний, проте від проходження додаткового огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху 

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 13.05.2026 року у справі №601/860/26 та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Свої вимоги захисник ОСОБА_2 мотивує тим, що:
у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт руху транспортного засобу під керуванням саме ОСОБА_1 ;
суд першої інстанції безпідставно та упереджено поставився до показань свідків захисту, визнавши їх недостовірними виключно на підставі того, що вони є кумами;
суд першої інстанції не надав правової оцінки всім обставинам справи, які в сукупності підтверджують відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення за ст.130 КУпАП.

Заслухавши доводи захисника ОСОБА_2 та пояснення ОСОБА_1 , які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 

Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №612714 від 12.03.2026, який складений у відповідності до вимог статті 256 КУпАП та містить необхідні у ньому відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення самого адміністративного правопорушення; відеозаписі на якому зафіксовано: виявлення за кермом автомобіля ОСОБА_1 ; оголошення працівником поліції причини зупинки транспортного засобу і виявлених у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння; вимога пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, з якою ОСОБА_1 погодився; ознайомлення водія з повіркою законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки; проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора, результат якого склав 0,58%о, з яким ОСОБА_1 не погодився; направлення ОСОБА_1 на огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, від якого ОСОБА_1 відмовився; повідомлення ОСОБА_1 про складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.03.2026; копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Аlcotest 6820», чинне до 15.07.2026; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, не чітке мовлення, почервоніння обличчя; за допомогою «Аlcotest 6820»; довідці відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_1 .
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається. 

Щодо доводів апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а також те, що відеозапис наявний у матеріалах справи не містить в собі будь-яких даних, які би вказували, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом є безпідставними з огляду на наступне.
Даними відеозапису із нагрудної камери працівника поліції (файл export-74fbl.mp4) зафіксовано, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечує факту свого керування транспортним засобом, також після повідомлення ОСОБА_1 про те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП останній також не заперечував того, що саме він є водієм транспортного засобу та жодного разу не вказав, що водієм була інша особа.
Що стосується доводів про те, що суд першої інстанції безпідставно та упереджено поставився до показань свідків захисту, то суд апеляційної інстанції оцінює такі доводи критично та погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на те, що пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обгрунтовано викликають сумнів у зв`язку з тим, що зазначені свідки є близькими особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому можуть свідчити з метою приховання вини ОСОБА_1 та уникнення від відповідальності. Також пояснення вищезазначених свідків суперечать поясненням свідка ОСОБА_5 , який зазначив, що під час патрулювання вулиць, було виявлено авто яке рухалось у комендантську годину, водій спочатку не виконав вимоги поліцейського про зупинку, проте пізніше зупинився і після зупинки у авто за кермом був саме ОСОБА_1 . 
Такі свідчення суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, оскільки їх зміст відповідає обставинам справи, в тому числі об`єктивним даним відеозаписів, а тому сумнівів у їх правдивості не виникає.
Натомість показання ОСОБА_1 щодо обставин події і його версія про те, що автомобілем керувала інша людина, є нелогічними та непослідовними. Зокрема, стверджуючи під час апеляційного розгляду, що він пересів на місце водія після зупинки автомобіля, ОСОБА_1 не зміг логічно пояснити мотиви такого вчинку. Натомість з відеозапису видно, що ОСОБА_1 перебуває на місці водія автомобіля, в якому працює двигун, працівник поліції звертається до нього саме як до водія цього автомобіля, а саме пояснює причини зупинки і вимагає пред`явити відповідні документи, на що ОСОБА_1 не заперечує того, що саме він є водієм, і не вказує на те, що водієм є інша особа. 
Щодо доводів про те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки всім обставинам справи, то такі твердження також не знаходять свого підтвердження, адже як видно зі змісту оскаржуваної постанови, то доводи сторони захисту , в тому числі аналогічні тим, які зазначені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку. 
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
В ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Сідорова В.М. залишити без задоволення, а постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 травня 2026 року, відносно ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя