ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/211/26
25 серпня 2026 року | м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Баб`юка П.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови №081727 від 06.01.2026 про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем за результатами рейдової перевірки, проведеної 12.11.2025, складено акт № 051986, на підставі якого 06.01.2026 прийнято постанову № 081727 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Позивач вважає зазначену постанову протиправною, оскільки під час розгляду справи відповідачем не було належним чином та всебічно досліджено всі обставини, що мають значення для її вирішення, а також не враховано подані позивачем письмові пояснення щодо обставин, встановлених під час рейдової перевірки. Зокрема, позивач зазначає, що письмові пояснення були направлені ним до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області до дати розгляду справи та зареєстровані відповідачем 06.01.2026 за вх. № 454/0/22-26, тобто саме в день розгляду справи та прийняття оскаржуваної постанови. 
На думку позивача, за таких обставин зазначені пояснення підлягали розгляду та оцінці відповідачем під час вирішення питання про наявність у його діях порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт. Натомість відповідач, не надавши належної оцінки поданим поясненням та іншим обставинам, що могли вплинути на правильність вирішення справи, безпідставно дійшов висновку про наявність підстав для застосування адміністративно-господарського штрафу. У зв`язку з цим позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову № 081727 від 06.01.2026 про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Ухвалою судді від 22.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
Також даною ухвалою залучено до участі у справі, в якості другого відповідача Державну службу України з безпеки на транспорті.
06.02.2026 до суду від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що транспортний засіб Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , має повну масу 3500 кг, а тому відповідно до пункту 6.3 Положення № 340 водій повинен вести індивідуальну контрольну книжку, мати копію графіка змінності водіїв або використовувати тахограф. Оскільки під час рейдової перевірки жодного із зазначених документів водієм надано не було, відповідач вважає встановленим порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та правомірним застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу. Також відповідач посилається на положення Наказу № 703, якими визначено перелік документів, що підлягають перевірці під час здійснення внутрішніх вантажних перевезень.
Також представник відповідача наголошує на тому, що відповідно до статей 1, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" водій під час здійснення внутрішніх перевезень вантажів зобов`язаний мати та пред`являти, зокрема, товарно-транспортну накладну або інший визначений законодавством документ на вантаж. Відповідач наголошує на обов`язковості наявності товарно-транспортної накладної під час перевезення вантажу та зазначає, що її відсутність під час проведення перевірки свідчить про порушення позивачем вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Крім того, вказує що в даному випадку саме власника транспортного засобу, тобто позивача слід вважати автомобільним перевізником оскільки він не підтвердив жодними доказами що транспортний засіб що перевірявся, вибував з його законного використання.
12.02.2026 представник позивача надіслав на адресу суду відповідь на відзив, просив позов задовольнити, зазначивши що відповідач не спростував його доводів про відсутність у нього статусу автомобільного перевізника у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт". На думку представника позивача, положення статті 48 зазначеного Закону щодо обов`язку мати та пред`являти документи на вантаж поширюються на автомобільних перевізників, тоді як ОСОБА_1 не здійснював перевезення вантажу на договірних та платних засадах, а транспортний засіб був безоплатно наданий іншій особі для перевезення вантажу для власних потреб. Представник позивача також вважає безпідставними посилання відповідача на судову практику, оскільки наведені у ній правовідносини стосувалися осіб, статус автомобільного перевізника яких не оспорювався, на відміну від спірних правовідносин.
Окрім того, наголошує на тому що під час перевірки водій повідомив посадових осіб відповідача про здійснення перевезення для власних потреб, а видаткова накладна від 12.11.2025 підтверджувала лише передачу товару та не свідчила про здійснення перевезення на договірних чи платних умовах. Представник позивача зазначає, що хоча транспортний засіб належить позивачу на праві власності, він був переданий водієві для особистого користування, а обов`язку оформлювати додаткові документи при наданні транспортного засобу іншій особі для власних потреб законодавством не встановлено. Відповідач, на думку позивача, зазначених обставин належним чином не спростував.
17.02.2026 представник відповідача надіслав через підсистему електронний суд заперечення на відповідь на відзив, просив у задоволенні позову відмовити із підстав та мотивів наведених у відзиві на позовну заяву.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.
12.11.2025 транспортний засіб Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , був одноразово та безоплатно переданий у тимчасове користування іншій фізичній особі — ОСОБА_2 
12.11.2025 на автомобільній дорозі в Дубенському районі, Рівненської області при проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі), перевірено транспортний засіб марки Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво реєстрації т/з НОМЕР_3 , що належить Головатому Олегу Юрійовичу, водій ОСОБА_2 , посвідчення водія НОМЕР_4 ТСЦ 6143 від 09.09.2023. 
Водієм для перевірки було пред`явлено інспектору Укртрансбезпеки видаткову накладну на вантаж №265 від 12.11.2025.
Під час перевірки встановлено:
- повна маса транспортного засобу марки Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до пункту F.1 свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , становить 3500 кг;
- тахографом транспортний засіб марки Mercedes-Benz номерний знак НОМЕР_2 не обладнаний;
- у водія ОСОБА_2 на момент перевірки була відсутня товарно-транспортна накладна, індивідуальна контрольна книжка водія та графік змінності водіїв.
Інспектором складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом ОАР №051986 від 12.11.2025.
В акті зафіксовано порушення вимог положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340, ст. 34, ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзаце 3 частини 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". 
Водій ОСОБА_2 з актом ознайомився, від підпису відмовився.
Розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту ОАР №051986 від 12.11.2025 було призначено на 06.01.2026 про що позивача повідомлено листом.
30.12.2025 позивачем подано до Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті письмові пояснення щодо обставин, встановлених під час рейдової перевірки. У поданих поясненнях позивач заперечував обґрунтованість висновків, викладених в акті перевірки, посилався на неповне та необ`єктивне з`ясування обставин справи та просив врахувати наведені доводи під час розгляду справи і прийняття рішення.
06.01.2026 було винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу ОПШ №081727 в сумі 17000,00 грн, відповідно абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за відсутність на момент проведення перевірки документів. 
Копію постанови позивачем отримано 12.01.2026. 
Не погоджуючись із вказаною постановою, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд виходить з наступного.
Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон №2344-III, який визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону №2344-ІII центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.
Згідно з абзацом першим пункту 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
За змістом частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Як установлено частиною чотирнадцятою статті 6 Закону №2344-III, державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №2344-ІII, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт; автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567.
Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №1567 рейдовим перевіркам підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення і направлення на рейдову перевірку.
Згідно з пунктом 5 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до пунктом 6 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки посадові особи мають право, зокрема використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); використовувати пристрої для копіювання, сканування інформації, що свідчить про правопорушення; здійснювати опитування водія та пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
За змістом пунктів 8, 12 цього ж Порядку рейдова перевірка проводиться шляхом зупинення транспортного засобу або без такого зупинення.
Рейдова перевірка без зупинення транспортного засобу проводиться на автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, у місцях посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, у зонах габаритно-вагового контролю, на інших об`єктах, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Водій транспортного засобу після зупинки транспортного засобу зобов`язаний надавати посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені законодавством про автомобільний транспорт, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи.
Пункт 13 Порядку №1567 визначає, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки). У разі виявлення в ході рейдової перевірки порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових вантажів посадовою особою додатково складається акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів за формою згідно з додатком 3 або акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за формою згідно з додатком 4.
Матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 16 Порядку №1567).
Згідно з пунктами 17 та 19 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи. Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру".
За результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5.
Так, підставою для прийняття оскаржуваної постанови та застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу стали висновки відповідача про те, що під час здійснення перевезення вантажу водієм не було надано індивідуальної контрольної книжки водія, копії графіка змінності водіїв, технокарти або роздруківки з повіреного та адаптованого тахографа, а також товарно-транспортної накладної чи іншого визначеного законодавством документа на вантаж. 
Вказані обставини відповідач кваліфікував як порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та на цій підставі застосував до позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 цього Закону.
Статтею 908 Цивільного кодексу України встановлено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
Абзацом 25 і 26 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, (Правила № 363) визначено, що товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Пунктом 11.1 Правил № 363, зокрема, встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Таким чином, документи, які передбачені Правилами № 363, у тому числі товарно-транспортна накладна, є документами, які підтверджують факт передавання, перевезення придбаних та/або продаж товарно-матеріальних цінностей (товару). Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.
Вказане свідчить про те, що наявність товарно-транспортної накладної є обов`язковою у випадку здійснення перевезень на договірних умовах. У випадку ж здійснення перевезення для власних потреб - остання не є обов`язковою.
Висновки суду за результатами розгляду справи.
Як встановлено судом, 12.11.2025 транспортний засіб Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , був одноразово та безоплатно переданий у тимчасове користування іншій фізичній особі — ОСОБА_2 , який не перебував і не перебуває з позивачем у трудових, цивільно-правових, господарських чи інших договірних відносинах, не діяв за дорученням, від імені чи в інтересах позивача. Перевезення здійснювалося ОСОБА_2 виключно для власних потреб та стосувалося придбаного ним товару, не було пов`язане з наданням транспортних послуг третім особам, отриманням плати чи здійсненням господарської діяльності. Отже, позивач не здійснював перевезення вантажу як автомобільний перевізник, не надавав послуг з перевезення та не отримував доходу від такого перевезення.
В контексті спірних правовідносин, суд зазначає, що товарно-транспортна накладна є документом, який складається з метою оформлення перевезень вантажів відповідно до укладеного договору і використовується для проведення остаточних розрахунків за надані послуги з перевезення вантажів. Автомобільний перевізник не може визначатися лише тільки на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб, які зазначені в акті. Автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-ІІІ), а не власник/користувач транспортного засобу.
Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 22.02.2023 у справі № 240/22448/20, який враховується судом відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
За вказаних обставин суд доходить висновку, що сам по собі факт здійснення іншою фізичною особою перевезення вантажу транспортним засобом, який належить позивачу на праві власності, не свідчить про те, що саме позивач здійснював таке перевезення як автомобільний перевізник. Відповідачем не надано належних, достатніх та беззаперечних доказів того, що під час проведення рейдової перевірки 12.11.2025 позивач здійснював перевезення вантажу на договірних умовах та за плату або іншим чином надавав послуги з перевезення вантажу. Натомість встановлено, що транспортний засіб був переданий позивачем у тимчасове безоплатне користування ОСОБА_2 , який здійснював перевезення для власних потреб та не перебував із позивачем у договірних чи трудових відносинах. Отже, відсутні належні докази того, що позивач мав статус автомобільного перевізника у розумінні Закону № 2344-III, а відтак і правові підстави для притягнення його до відповідальності, передбаченої абзацом третім частини першої статті 60 цього Закону.
Крім того, суд враховує, що видаткова накладна № 264 від 12.11.2025 містить відомості, відповідно до яких покупцем зазначених у ній товарів є ОСОБА_2 . Отже, наведений документ узгоджується з поясненнями позивача та підтверджує, що товар, який перевозився у транспортному засобі, належав не позивачу, а ОСОБА_2 , який відповідно і здійснював його перевезення для власних потреб. При цьому доказів того, що ОСОБА_2 здійснював таке перевезення за дорученням позивача, в його інтересах чи в межах надання позивачем послуг з перевезення вантажу, матеріали справи не містять.
Щодо посилань відповідача на відсутність у транспортному засобі тахографа чим порушено Положення №340, суд зазначає, що відповідно до пункту 1.4 Положення №340 його вимоги не поширюються на перевезення пасажирів чи вантажів, що здійснюються фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв. 
При цьому, як встановлено судом, перевезення здійснював ОСОБА_2 для власних потреб, придбання ним товару для власних потреб підтверджується видатковою накладною №264 від 12.11.2025, що спростовує твердження відповідача, що позивач ( ОСОБА_1 ) є автоперевізником в даному випадку та використовував працю найманого водія.
Враховуючи наведене, відсутні підстави для висновку про порушення позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт та застосування до нього адміністративно-господарського штрафу.
Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №081727 від 06.01.2026 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача судовий збір у сумі 1331,20 грн.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Тернопільській області про застосування адміністративно-господарського штрафу №081727 від 06.01.2026.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 25 серпня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ); 
відповідачі:
- Відділ державного нагляду (контролю) у Тернопільській області Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження : вул. Тролейбусна, 12, м. Тернопіль, Тернопільська обл., Тернопільський р-н, 46027, код ЄДРПОУ: 39816845); 
- Державна служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження : вул. Фізкультури, 9, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 39816845);
Головуючий суддя Баб`юк П.М.