Справа № 420/5125/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення суми податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 в якій позивач просить суд:
Стягнути з Фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 117 018 грн. 24 коп. на бюджетний рахунок UA348999980314060617000015688, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од. обл./с. Фонтанка/18010200.
В обґрунтування позову зазначено, що станом на дату подачі позову, відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, податкова заборгованість ФОПП ОСОБА_1 складає 117 018,24 грн, а саме: заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (КБК18010200) у сумі 117 018,24. У зв`язку з несплатою Відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» № 0003022-1308-1532 від 24.02.2025 року, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ФО-ПП ОСОБА_1 .. У зв`язку із тим, що сума боргу не сплачена відповідачем в повному обсязі самостійно, позивач звернувся до суду із позовом.
Ухвалою суду від 02 березня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (ст.262 КАС України).
Ухвалу суду від 02 березня 2026 року направлено засобами поштового зв`язку на адресу відповідача. Вказана ухвал
а повернулась до суду із відміткою про невручення (за закінченням встановленого терміну зберігання), що підтверджується поштовим поверненням наявним в матеріалах справи.
Суд зазначає, що згідно з пунктом 4 частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Частиною одинадцятою статті 126 КАС України передбачено, що в разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Водночас до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками за закінченням терміну зберігання, адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позов. Тому відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 визначив своєю податковою адресою: АДРЕСА_2 .
З матеріалів справи судом встановлено, що станом на дату подачі позову, відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, податкова заборгованість ФОПП ОСОБА_1 складає 117 018,24 грн, а саме: Заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (КБК18010200) у сумі 117 018,24, яка виникла на підставі нарахування: 
- Податкове повідомлення-рішення № 0907083-2407-1553-UA51100350000087099 від 17.06.2024 року на загальну суму 50 863,5 грн.; 
- Податкове повідомлення-рішення № 0907072-2407-1553-UA51100350000087099 від 17.06.2024 року на загальну суму 38 329,65 грн.; 
- Податкове повідомлення-рішення № 0296962-2407-1553-UA51100350000087099 від 21.05.2025 року на загальну суму 27 825,09 грн..
У зв`язку з несплатою Відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» № 0003022-1308-1532 від 24.02.2025 року, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ФО-ПП ОСОБА_1 ..
Враховуючи те, що податковий обов`язок щодо сплати узгоджених сум грошових зобов`язань у встановлені законодавством строки відповідачем не виконано, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 67 Конституції України відповідач зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України).
Згідно з ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно п. 15.1. ст. 15 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-V1 (далі - ПК України) визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Підпункт 16.1.4. п.16.1 ст.16 ПК України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно п.36.1. ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи; крім того п.36.5. ст.36 ПК України встановлено, що відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.
Так, станом на дату подачі позову, відповідно до інтегрованих карток платника (ІКП), довідки про податкову заборгованість та розрахунку податкового боргу, податкова заборгованість ФОПП ОСОБА_1 складає 117 018,24 грн, а саме: заборгованість з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (КБК18010200) у сумі 117 018,24, яка виникла на підставі нарахування: 
- Податкове повідомлення-рішення № 0907083-2407-1553-UA51100350000087099 від 17.06.2024 року на загальну суму 50 863,5 грн.; 
- Податкове повідомлення-рішення № 0907072-2407-1553-UA51100350000087099 від 17.06.2024 року на загальну суму 38 329,65 грн.; 
- Податкове повідомлення-рішення № 0296962-2407-1553-UA51100350000087099 від 21.05.2025 року на загальну суму 27 825,09 грн..
Податкові повідомлення рішення направлені засобами поштового зв`язку на адресу відповідача. Вказані податкові повідомлення рішення повернулись із відміткою про невручення (за закінченням встановленого терміну зберігання), що підтверджується поштовими поверненнями наявним в матеріалах справи.
Згідно із п.п.14.1.175. п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до п.59.1. ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У зв`язку з несплатою Відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» № 0003022-1308-1532 від 24.02.2025 року, яку було направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу ФО-ПП ОСОБА_1 .. Вказана податкова вимога повернулась із відміткою про невручення (за закінченням встановленого терміну зберігання), що підтверджується поштовим поверненням наявним в матеріалах справи.
Згідно п.59.5. ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Так, відповідно до п.58.3. ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно з п.п.42.2,42.5 ст.42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Судом встановлено, що податкова вимога форми «Ф» № 0003022-1308-1532 від 24.02.2025 року направлена відповідачу за його податковою адресою.
Відповідно до розрахунку заборгованості до бюджету та інтегрованої картки платника (ІКП), податкова заборгованість відповідача перед бюджетом становить 117 018 грн. 24 коп..
Суд зазначає, що відповідачем відзиву на позов та доказів погашення податкового боргу у сумі 117 018 грн. 24 коп. до суду не надано.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми податкового боргу є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оскільки позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, а відповідачем не надано доказів погашення суми податкового боргу, яка є предметом стягнення у даній справі, тому суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Таким чином за відсутності понесених судових витрат у даній справі, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з відповідача на користь суб`єкта владних повноважень.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська,5, м.Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення суми податкового боргу - задовольнити.
Cтягнути з Фізичної особи платника податків ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму заборгованості з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 117018 грн. 24 коп. на бюджетний рахунок UA348999980314060617000015688, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од. обл./с. Фонтанка/18010200.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.С. Єфіменко