ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 липня 2026 року справа №200/9609/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г, розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 лютого 2026 року у справі № 200/9609/25 (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом Олійникова Станіслава Ігоревича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Олійников Станіслав Ігоревич в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі – відповідач), в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області від 14.11.2025 № 932500183250;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу державної служби період роботи в органах податкової служби з 19.01.1993 по 01.05.2016;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області прийняти рішення про переведення з пенсії за віком на пенсію державного службовця, відповідно статті 37 Закону України “Про державну службу” № 3723- XII, починаючи з 7 листопада 2025 року. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 5 лютого 2026 року позов задоволено:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 932500183250 від 14.11.2025 про відмову в частині перерахунку пенсії позивачу;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу державної служби період роботи позивачу в органах податкової служби з 19.01.1993 по 01.05.2016;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести позивача на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу”, з дати звернення - з 07.11.2025.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову. 
Апелянт зазначив, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини першої статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України Про державну службу від 10.12.2015 № 889-VІІІ, а саме, щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. 
Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VІІІ та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Згідно ст.3 Закону № 889, його дія не поширюється до осіб рядового складу і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюється спеціальне звання, якщо інше не передбачене Законом. Законом України від 04.12.1990 № 509-ХІІ “Про державну податкову службу в Україні” було передбачено, що Рада Міністрів УРСР встановлює для працівників державних податкових інспекцій персональні звання, спеціальну форму та відзнаки. 
Подальшими редакціями цього Закону було передбачено, що службовим особам державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, розмір надбавок за звання затверджувався Кабінетом Міністрів України (постанови Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 № 559 “Питання державної податкової служби в Україні”, від 22.02.1999 № 258 “Про затвердження Положення про спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби”, від 22.09.2004 № 1234 “Про спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби”, від 19.12.2012 № 1169 “Питання присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів державної податкової служби”, від 23.10.2013 № 839 “Про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів”).
Водночас, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 № 503 р “Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців”, відповідні посади в місцевих державних податкових адміністраціях було віднесено до 4 -7 категорій посад державних службовців. Але це розпорядження 06.08.2016 втратило чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 №465 “Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України”.
Таким чином, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. 
Оскільки за весь період роботи в управліннях державної податкової служби Чудаєвій І.В. були присвоєні спеціальні звання, то дані періоди неможливо зарахувати до стажу державної служби. Отже, станом на 01.05.2016 у Чудаєвої І.В. відсутній стаж, який можливо зарахувати до стажу державної служби. 
Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Позивачка з 15.11.2017 є пенсіонером за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
07.11.2025 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України “Про державну службу”, додавши до заяви копії: паспорту, ідентифікаційного коду, довідку ВПО, лист, довідку (Додаток 5), довідку (Додаток 4), що підтверджується розпискою-повідомленням.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для розгляду заяви позивача.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 932500183250 від 14.11.2025 відмовлено в частині перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Спірне рішення відповідача обґрунтовано наступним.
Згідно зі ст.3 Закону № 889, його дія не поширюється до осіб рядового складу і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюється спеціальне звання, якщо інше не передбачене Законом. 
Законом України від 04.12.1990 № 509-ХІІ “Про державну податкову службу в Україні” було передбачено, що Рада Міністрів УРСР встановлює для працівників державних податкових інспекцій персональні звання, спеціальну форму та відзнаки. Подальшими редакціями цього Закону було передбачено, що службовим особам державних податкових інспекцій присвоюються спеціальні звання. Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, розмір надбавок за звання затверджувався Кабінетом Міністрів України (постанови Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 № 559 “Питання державної податкової служби в Україні”, від 22.02.1999 № 258 “Про затвердження Положення про спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби”, від 22.09.2004 № 1234 “Про спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби”, від 19.12.2012 № 1169 “Питання присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів державної податкової служби”, від 23.10.2013 № 839 “Про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів”). 
Водночас, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 № 503-р “Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців”, відповідні посади в місцевих державних податкових адміністраціях було віднесено до 4-7 категорій посад державних службовців. Але це розпорядження 06.08.2016 втратило чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 № 465 “Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України” (далі - постанова 465). Таким чином, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.
Оскільки за весь період роботи в управліннях державної податкової служби ОСОБА_1 були присвоєні спеціальні звання, то дані періоди неможливо зарахувати до стажу державної служби. Для правильного визначення права роботи державного службовця необхідно надати уточнюючу довідку про періоди роботи на посадах державного службовця. Отже, станом на 01.05.2016 у ОСОБА_1 відсутній стаж, який можливо зарахувати до стажу державної служби.
Відповідно до трудової книжки позивачка працювала:
- з 19.01.1993 по 31.08.1993 на посаді державного податкового інспектора відділу оподаткування державних та спільних підприємств Державної податкової інспекції Петровського району міста Донецька; 
- з 01.09.1993 по 28.02.1994 на посаді старшого державного податкового інспектора відділу оподаткування державних та спільних підприємств ДПІ Петровського району міста Донецька; 
- з 01.03.1994 по 25.11.1996 на посаді начальника відділу обслуговування платників податків ДПІ Петровського району міста Донецька; 
- з 26.11.1996 по 01.04.1996 на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу по обслугованою платників податків Державної податкової адміністрації у Петровському районі міста Донецька; 
з 02.04.1996 по 31.05.2000 на посаді начальника відділу по обслугованою платників податків ДПА у Петровському районі міста Донецька;
- з 01.06.2000 по 09.06.2002 на посаді начальника відділу по роз`ясненню податкового законодавства ДПА у Петровському районі міста Донецька; 
- з 10.06.2002 по 30.09.2002 на посаді начальника відділу громадських зв`язків та масово - роз`яснювальної роботи ДПА у Петровському районі міста Донецька; 
- з 01.10.2002 по 23.09.2003 на посаді заступника начальника відділу громадських зв`язків та масово - роз`яснювальної роботи ДПА в Донецькій області; 
- з 24.09.2003 по 08.12.2004 на посаді начальника відділу громадських зв`язків та масово - роз`яснювальної роботи ДПА в Донецькій області; 
- з 09.12.2004 по 18.04.2005 на посаді начальника управління по обслуговуванню платників податків ДПА в Донецькій області; 
- з 19.04.2005 по 13.07.2005 на посаді заступника начальника інспекції - начальника відділу забезпечення податкових зобов`язань ДПІ в Петровському районі міста Донецька; 
- з 14.07.2005 по 27.07.2005 на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу забезпечення податкових зобов`язань ДПІ в Петровському районі міста Донецька; 
- з 28.07.2005 по 05.03.2012 на посаді начальника відділу забезпечення податкових зобов`язань ДПІ в Петровському районі міста Донецька; 
- з 06.03.2012 по 26.03.2012 на посаді виконуючого обов`язки начальника відділу погашення податкового боргу ДПІ у Петровському районі міста Донецька;
- з 27.03.2012 по 16.07.2012 на посаді начальника управління прогнозування, аналізу, обліку та звітності ДПІ у Київському районі міста Донецька;
- з 17.07.2012 по 25.06.2013 на посаді начальника відділу адміністрування податку на прибуток управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у Ленінському районі міста Донецька; 
- з 26.06.2013 по 05.02.2014 на посаді заступника начальника управління оподаткування та контролю об`єктів і операцій - начальника відділу податку на прибуток місцевих, рентних та неподаткових платежів ДПІ у Ленінському районі міста Донецька;
- з 06.02.2014 по 15.01.2015 на посаді начальника відділу податку на прибуток місцевих, рентних та неподаткових платежів ДПІ у Ленінському районі міста Донецька;
- з 16.01.2015 по 13.07.2016 на посаді заступника начальника ДПІ у Заводському районі міста Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області; 
- з 14.07.2016 по 05.12.2016 на посаді головного державного інспектора з питань роботи з персоналом Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області; 
- з 06.12.2016 по 10.01.2017 на посаді заступника начальника відділу координації, звітності та аналізу управління аудиту Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області; 
- з 11.01.2017 по 18.01.2017 на посаді начальника управління обслуговування платників ГУ ДФС у Київській області ; 
- з 19.01.2017 по 04.10.2018 на посаді начальника управління обслуговування платників Броварської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області; 
- з 05.10.2018 по 19.09.2019 на посаді начальника Броварської ДПІ управління ГУ ДФС у Київській області;
- з 20.09.2019 по 09.09.2020 на посаді начальника Броварської ДПІ; 
- з 10.09.2020 по 04.01.2020 на посаді начальника Броварської ДПІ Броварського управління ГУ ДПС у Київській області;
- з 05.01.2021 по 21.08.2025 на посаді начальника Броварської ДПІ ГУ ДПС у Київській області; 22.08.2025 державну службу ОСОБА_1 припинено та звільнено у зв`язку з виходом на пенсію.
Отже, у період з 19.01.1993 по 21.08.2025 ОСОБА_1 безперервно працювала на посадах територіальних органів Державної податкової служби України.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
З 01.05.2016 набрав чинності Закон України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон від 10.12.2015 № 889-VIII).
За пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону, втратив чинність Закон України “Про державну службу” від 16.12.1993 №3723 (далі - Закон від 16.12.1993 №3723), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до цього закону.
Відповідно до частини першої статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Механізм обчислення стажу державної служби визначений Порядком обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).
За пунктом 4 Порядку №229 стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII “Про державну службу”.
Так, статтею 46 цього Закону визначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.
У пункті 6 Порядку також зазначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону.
Відповідно до пункту 8 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону від 10.12.2015 №889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Системний аналіз цих норм дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до вимог статті 37 Закону України “Про державну службу”, є досягнення такими особами певного віку та наявність відповідного страхового стажу. При цьому, зазначений вік визначається положеннями статті 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Таким чином, до 01.05.2016 право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016 відповідно до статті 90 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723.
Відповідно до пункту 10 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України “Про державну службу” №889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України “Про державну службу” №3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України “Про державну службу” №3723 та актами КМУ, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” №3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже, «Прикінцевими та перехідними положеннями» Закону від 10.12.2015 №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” №3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” №3723 після 01.05.2016, є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723 і Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме щодо віку, стажу державної служби або стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
За матеріалами справи позивачка, досягла 66-річного віку. Разом із тим, відповідачем до стажу державної служби не зараховано період роботи з 19.01.1993 по 01.05.2016 в органах державної служби.
За пунктом 4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Як встановлено судом вище, згідно із записів трудової книжки позивача ОСОБА_1 в період з 19.01.1993 по 21.08.2025 працювала на різних посадах в податкових органах України. 
Також, записами трудової книжки підтверджується, що 04.03.1994 ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця, 19.01.1994 їй присвоєно спеціальне звання "Інспектор податкової служби ІІ рангу", 03.02.2097 присвоєно спеціальне звання "Інспектор податкової служби І рангу", 05.02.2021 Позивачу присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби ІІІ рангу", 13.05.2003 присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби ІІ рангу", 26.06.2013 - присвоєно 2 ранг державного службовця", 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання "Радник податкової та митної справи ІІ рангу", 29.10.2015 присвоєно спеціальне звання "Радник податкової та митної справи І рангу", 01.12.2022 присвоєно 3 ранг державного службовця".
Зі спірного рішення вбачається, що відповідачем, враховуючи дані трудової книжки ОСОБА_1 , не було зараховано періоди її роботи в податкових органах в періоди, коли їй було присвоєно спеціальні звання, зокрема, відтак на думку відповідача, відсутній необхідний стаж на посадах віднесених до певної категорії, тому право на пенсію державного службовця відсутнє.
Суд зазначає, що принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом № 889-VIII.
Відповідно до п. 2 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення” Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.
За частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Згідно з пунктом 8 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом, обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
За пунктом 8 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону від 10.12.2015 №889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
За пунктом 1 Порядку № 283, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1994, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) (в тому числі): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України Про державну службу, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання;
За пунктом 4 Порядку №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
В додатку до Порядку № 283 наведений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.
Зокрема, згідно з додатком до Порядку №283 до стажу державної служби зараховується період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби та на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 № 509-XII “Про державну податкову службу в Україні” (далі - Закон № 509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Пунктом 342.4 статті 342 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Згідно з абзацами першим, другим пункту 344.1 статті 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України “Про державну службу”. При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України “Про державну службу” незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державну службу” від 10 грудня 2015 №889-VIII. Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державну службу” №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством
Згідно з пунктом 2 Порядку обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби. Крім цього, згідно з п.342.4 ст. 342 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Зважаючи на викладене, період роботи позивача в органах Державної податкової служби з 19.01.1993 по 01.05.2016 підлягає зарахованню до стажу державної служби. 
Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості зарахування спірних періодів до стажу державної служби, оскільки будь-яких законних перешкод для реалізації позивачем цього права судом не встановлено.
Отже, загальний стаж роботи позивача на вищевказаних посадах, які дають право на призначення пенсії відповідно до Законом України “Про державну службу”, з врахуванням задоволених судом позовних вимог про зарахування до цього стажу як стажу держслужби періоду роботи з 19.01.1993 по 01.05.2016 становить більше 20 років станом на 01.05.2016.
Верховним Судом у постанові від 25.05.2023 у справі № 580/3805/22 в подібних правовідносинах зроблено висновок, що визначальною умовою для зобов`язання переведення особи з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України від 16.12.2023 № 723 “Про державну службу” є не просто наявність у особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади держслужби або 20 років стажу держслужби не залежно від того чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), але й обов`язкова наявність певної додаткової умови: у порядку визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державних службовців.
Враховуючи достатній стаж роботи на посадах державного службовця, суд дійшов висновку, що позивач має право на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу”.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 932500183250 від 14.11.2025 про відмову в частині перерахунку пенсії позивачу; зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу державної служби період роботи позивачу в органах податкової служби з 19.01.1993 по 01.05.2016; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перевести позивача на пенсію відповідно до Закону України “Про державну службу”, з дати звернення - з 07.11.2025.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 5 лютого 2026 року у справі № 200/9609/25 за позовом Олійникова Станіслава Ігоревича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 8 липня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв