Справа № 276/1026/26
Провадження по справі №2-а/276/21/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2026 року селище Хорошів

Хорошівський районний суду Житомирської області в складі:
головуючого судді Бобра Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Свиридок А.В.,
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - 
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Хорошівського районного суду Житомирської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Позовні вимоги мотивував тим, що 25.05.2026 року інспектором сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Черняхів) відділу поліції № 1 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Андросовичем Денисом Васильовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7258268 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до змісту постанови, 25.05.2026 року о 22:39:42 по дорозі Виступовичі-Житомир-Могилів, 153 км водій здійснював рух ТЗ у якого відсутні грязезахисні фартухи, чим порушив п.31.4.7.е.ПДР - керував ТЗ у якого відсутні передбачені конструкцією бампер або задній захисний пристрій. Вважає, що поліцейським неповно з`ясовано обставини, а винесена постанова серії ЕНА № 7258268 є протиправною та незаконною, оскільки жодних порушень ПДР під час руху ТЗ не допускав, незважаючи на що транспортний засіб 25.05.2026 року близько 22 год. 00 хв. під час руху по трасі було зупинено працівниками поліції та проведено його огляд, в ході якого інспектор повідомив, що начебто на автомобілі відсутні грязезахисні фартухи. У відповідь водій повідомив, що на автомобілі наявні всі грязезахисні фартухи і бризковики, а вказана інспектором деталь (задній захисний пристрій) - це верхня частина заднього крила. Ця верхня частина не є ані грязезахисним фартухом, ані бризковиком. Також зауважив, що відсутність верхньої частини заднього крила не забороняє експлуатації транспортного засобу та не є підставою для накладення штрафу, оскільки відсутність цієї деталі не порушує конструктивну цілісність транспортного засобу та не суперечить законодавчим нормам, бо автомобіль повноцінно функціонує без неї, що підтверджується практикою експлуатації аналогічних транспортних засобів. Також позивач вважає, що в постанові інспектором не доведено, що конструкцією транспортного засобу передбачено наявність бризковиків, тоді як обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на суб`єкта владних повноважень. Позивач вважає в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.121 КУпАП, і, як наслідок, оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена протиправно та підлягає скасуванню.
Позивач просить скасувати постанову серії ЕНА №7258268 від 25 травня 2026 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, справу закрити, стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 665 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань. 
Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 15.06.2026 року постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
24 червня 2026 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі через його безпідставність та необґрунтованість. Так, відповідач вказав, що 25.05.2026 о 22 годині 39 хвилин на автодорозі «Виступовичі - Могилів-Подільський» 153 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volvo FH», номерний знак НОМЕР_1 , у якого відсутні грязезахисні фартухи, чим порушив п. 31.4.7 е Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим інспектором СПД № 1 відділу поліції № 1 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області Андросовичем Д.В. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень. Відповідач вказує, що приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, доказів неправомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності позивачем не надано. Вважає, що доказом встановлення вини Позивача у порушенні Правил дорожнього руху України є винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відеодокази, що додаються до відзиву. Із відеозапису із нагрудного відео-реєстратора поліцейського слідує, що працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про причину зупинки та суть скоєного ним адміністративного правопорушення, а також ознайомив зі ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та роз`яснив порядок сплати та оскарження постанови. Поліцейським чітко була сформульована кваліфікуюча ознака проступку, який вважається закінченим з моменту його допущення. Доказів вчинення поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови неправомірних дій позивачем не надано, а тому вважає, що підстави для задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Судом встановлено, що постановою інспектора сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Черняхів) відділу поліції № 1 Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області Андросовича Д.В. серії ЕНА №7258268 від 25 травня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 
Як зазначено в оскаржуваній постанові, 25.05.2026 року о 22:39:42 по дорозі Виступовичі-Житомир-Могилів, 153 км, водій ОСОБА_1 здійснював рух ТЗ у якого відсутні грязезахисні фартухи, чим порушив п.31.4.7.е.ПДР - керував ТЗ марки «Volvo FH», номерний знак НОМЕР_1 , у якого відсутні грязезахисні фартухи, чим порушив п.31.4.7«е» ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.121 КУпАП. 
Суд, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів влади.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Статтею 1 КУпАП визначено основні завдання цього Кодексу, якими є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію", поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).
Згідно з п. 1.1.ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення, інспектором встановлено, що ОСОБА_1 25.05.2026 року о 22 годині 39 хвилин, на 153 км автодороги Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський на транспортному засобі «Volvo FH», номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух т/з, у якого відсутні грязезахисні фартухи, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 31 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.
Приписами п.п. 31.4 п. 31ПДР України передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.
Пунктом 31.1 ПДР передбачено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно - технічної документації.
Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, брудозахисні фартухи та бризковики (інші елементи конструкції) (п.п. 31.4.7 (е) ПДР).
Пунктом 6.8.13 ДСТУ 3649:2010 «Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» передбачено, що колісні транспортні засоби мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс транспортного засобу сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин. 
Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП відбулося через порушення позивачем п. 31.4.7 (е) ПДР України, оскільки наданим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського вбачається, що позивач керував транспортним засобом, у якого були відсутні грязезахисні фартухи.
При цьому, водій не зазначав, що йому не зрозуміла суть правопорушення, не заперечував факту відсутності на його транспортному засобі «Volvo FH», номерний знак НОМЕР_1 грязезахисних фартуків, лише вказав, що відсутній не грязезахисний фартух, а відсутня «накладка», яку в позовній заяві в подальшому визначив як «верхня частина заднього крила», не заперечував ту обставину, що конструкцією транспортного засобу передбачена наявність вказаних вище елементів, лише пояснив, що відсутність верхньої частини заднього крила не забороняє експлуатацію транспортного засобу. 
Суд відхиляє доводи позивача про те, що вказана інспектором деталь (грязезахисний фартух) це верхня частина заднього крила, оскільки з наданого відеозапису вбачається, що на транспортному засобі відсутній саме грязезахисний фартух як елемент захисту заднього колеса від впливу бруду, у той час як крило автомобіля - це елемент конструкції кузова автомобіля, який має інше функціональне призначення, ніж захист від викидання з-під коліс транспортного засобу сторонніх предметів і бруду.
Наданими матеріалами відеозапису підтверджується, що на транспортному засобі відсутній грязезахисний фартух як елемент захисту заднього колеса від впливу бруду, що летить з-під колес транспортного засобу.
Суд враховує, що позивач не заперечує відсутність на транспортному засобі конструктивного елементу, однак помилково вважає такий елемент верхньою частиною заднього крила, посилаючись на те, що це є поширеною практикою і такий елемент не є складовою жодної критично важливої системи автомобіля та не змінює експлуатаційні характеристики автомобіля. 
При цьому, доводів які б свідчили про наявність у позивача права від`єднати вказані грязезахисні фартухи та не користуватися ними за певних умов, з посиланням на відповідну правову норму, позивачем не наведено.
Натомість, відповідно до гл.7 розділу ІІ Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методи такої перевірки, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 № 710, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25.12.2012 за №2169/22481, КТЗ мають бути обладнані пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду якщо це передбачено їх виробником. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин.
Отже, у діях позивача наявне порушення пп. 31.4.7 «е» ПДР та, як наслідок, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП.
Дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку, що вони не спростовують правомірність оскаржуваної постанови та не є безумовними підставами для її скасування. 
Дослідженим відеозаписом підтверджено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення було проведено та винесено оскаржувану постанову з дотриманням передбаченої законом процедури. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Інші доводи позивача, наведені ним у позовній заяві не спростовують встановлені судом фактичні обставини правопорушення та не свідчать про незаконність чи необгрунтованість оскаржуваної постанови.
Обраний поліцейським вид і розмір адміністративного стягнення - штраф у розмірі 340 грн накладений відповідно до санкції ч.1 ст.121 КУпАП. 
Згідно з приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, п.1 ч.1 ст.293 КУпАП за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Беручи до уваги наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а також те, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 7258268 від 25.05.2026 року прийнята з дотриманням установленої законом процедури та вимог ч.2 ст.2 КАС України, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення доведений відповідачем та підтверджується матеріалами справи, доказів, які б спростовували факт адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено, а тому суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то сплачений позивачем судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 6, 8, 9, 77, 139, 242-246, 268, 286 КАС України, ст.ст.9, 245, 251, 283, 293 КУпАП, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, адреса місцезнаходження: 10001, Старий бульвар, 5/37, Житомир, Житомирська область; код ЄДРПОУ: 40108625.

Суддя Д.О.Бобер