ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року | м. Львів | Справа № 380/3170/26 пров. № А/857/32831/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого-судді Глазька С.М.,
суддів Глушка І.В., Шавеля Р.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2026 року (головуючий суддя Ланкевич А.З., м. Львів) у справі № 380/3170/26 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:
визнати протиправними дії відповідача, які полягають у виключенні щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» та індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року по справі №380/19145/23 зі складу грошового забезпечення, з розміру якого позивачу у 2016-2017 роках обчислювалася та виплачувалася грошова допомога на оздоровлення, передбачена пунктом 1 статті 10-1Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХП «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
зобов?язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу суми грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки, включивши суму передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» щомісячної додаткової грошової винагороди за відповідний місяць та індексацію грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року по справі №380/19145/23 до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюється розмір грошової допомоги на оздоровлення;
визнати протиправними дії відповідача, які полягають у виключенні щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил. Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» та індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року по справі №380/19145/23, зі складу грошового забезпечення, з розміру якого позивачу у 2017 року обчислювалася та виплачувалася - матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань;
зобов?язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 року, включивши суму передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» щомісячної додаткової грошової винагороди за відповідний місяць та індексації грошового забезпечення, нараховану на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року по справі №380/19145/23 до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюється розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, передбаченої наказом Міністерство оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 року №260;
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку та виплату Позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №882 за період з 08.08.2016 року до 28.02.2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року по справі №380/19145/23;
зобов?язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №882 за період з 08.08.2016 року до 28.02.2018 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року по справі №380/19145/23.
В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що у період з 08.08.2016 року по 15.09.2021 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та наказом командира цієї ж частини (по стройовій частині) від 15.09.2021 року №189 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вказав, що під час проходження військової служби відповідачем у 2016-2018 роках нараховано та виплачено позивачу грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував щомісячно на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 (далі – Постанова №889). Зазначив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23, яке набрало законної сили 30.05.2024 року, на військову частину НОМЕР_1 покладено обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення та компенсацію втрати частини доходу. 13.08.2024 року на виконання вказаного рішення відповідачем перераховано позивачу 115872,43 грн. Як наслідок, нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 роки, а також щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, за період з 08.08.2016 року по 28.02.2018 року проведені відповідачем виходячи із не проіндексованого місячного грошового забезпечення та без врахування у його складі щомісячної додаткової грошової винагороди. Вважаючи у зв`язку із цим свої права на належне грошове забезпечення порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2026 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо здійснення ОСОБА_1 розрахунку грошової допомоги на оздоровлення у 2016-2017 роках та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 році без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, та індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у 2016-2017 роках та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 році з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, та індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23, з урахуванням раніше проведених виплат. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, за період з 08.08.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, за період з 08.08.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23.
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , у період з 08.08.2016 року по 15.09.2021 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2021 року №189 майстер-сержанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 15.09.2021 року.
У період з серпня 2016 року по лютий 2018 року позивач щомісячно у складі грошового забезпечення отримував щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889. Вказана обставина між сторонами не оспорюється.
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 02.02.2026 року, у період з 08.08.2016 року по 28.02.2018 року позивачу нараховувалися та виплачувалися грошова допомога на оздоровлення (у вересні 2016 року – 4809,50 грн; у вересні 2017 року – 5242,63 грн) та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (у грудні 2017 року – 5242,63 грн).
Зазначені виплати проведено без включення до складу грошового забезпечення, з якого вони обчислювалися, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23, яке набрало законної сили 30.05.2024 року, на військову частину НОМЕР_1 покладено обов`язок нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення та компенсацію втрати частини доходу.
13.08.2024 року військовою частиною НОМЕР_1 на виконання вказаного рішення перераховано позивачу 115872,43 грн.
Оскільки під час проходження військової служби позивачу індексація грошового забезпечення не нараховувалася, нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і щомісячної додаткової грошової винагороди у спірний період здійснені виходячи із не проіндексованого місячного грошового забезпечення.
12.01.2026 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про перерахунок та виплату вказаних виплат із включенням до складу грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.
Листом від 02.02.2026 року №71/15/96 командир військової частини НОМЕР_1 відмовив позивачу у проведенні перерахунку, посилаючись на те, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до складу грошового забезпечення, а індексація нараховується на грошові доходи та не входить до складу грошового забезпечення.
Не погодившись із вказаними діями та бездіяльністю, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовано Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до абзацу першої частини першої статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно до частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 101 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Згідно з частиною третьою статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям виплачуються грошова допомога на оздоровлення та державна допомога сім`ям з дітьми в порядку і розмірах, що визначаються законодавством України.
У силу приписів розділу XXIII Виплата грошової допомоги для оздоровлення Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі Порядок № 260), розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Згідно з абзацом 3 пункту 14 ст. 101 Закону № 2011-ХІІ у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Пунктом 2 статті 15 Закону № 2011-XII визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Відповідно до розділу XXIV Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань Порядку № 260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (чинної до 28.02.2018) було установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій № 889 від 22.09.2010 (далі - постанова № 889; чинна до 01.03.2018) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Згідно з пунктом 2 Постанови №899 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII (далі – Закон №1282-XII).
Згідно з абз.2 ст.1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення – встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі – Порядок №1078).
Згідно з абз.5 п.2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-ІІІ (далі – Закон №2017-ІІІ) визначено право громадян на соціальні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Згідно зі ст.19 Закону №2017-ІІІ, державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення. До грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.
Аналогічна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021 року у справі №825/997/17 та у постанові Верховного Суду від 21.12.2021 року у справі №820/3423/18.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889, яка нараховувалася та виплачувалася позивачу щомісяця у період з серпня 2016 року по лютий 2018 року, не може вважатися одноразовою і повинна бути включена до обрахункової величини при визначенні розміру грошового забезпечення, з якого нараховуються грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач у період проходження позивачем військової служби повинен був розраховувати грошову допомогу на оздоровлення за 2016-2017 роки та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка мала постійний характер.
Щодо включення індексації грошового забезпечення до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та щомісячна додаткова грошова винагорода за період з 08.08.2016 року по 28.02.2018 року, колегія суддів зазначає наступне.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема: Закону №2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня грошового забезпечення внаслідок його знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі місячного грошового забезпечення як розрахункової величини при нарахуванні та виплаті грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та щомісячної додаткової грошової винагороди.
У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 року у справі №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 КЗпП України вказано, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Аналогічний висновок щодо включення індексації грошового забезпечення до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється щомісячна додаткова грошова винагорода, викладено у постанові Верховного Суду від 21.12.2021 року у справі №820/3423/18.
Як встановлено судом, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23, яке набрало законної сили 30.05.2024 року, на військову частину НОМЕР_1 покладено обов`язок нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення та компенсацію втрати частини доходу.
13.08.2024 року вказане рішення виконано шляхом перерахування позивачу 115872,43 грн.
Оскільки під час проходження військової служби місячне грошове забезпечення позивача протиправно не було проіндексоване, а індексацію за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року виплачено лише 13.08.2024 року, нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення у 2016-2017 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 році та щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 08.08.2016 року по 28.02.2018 року здійснені відповідачем виходячи із не проіндексованого місячного грошового забезпечення.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що дії відповідача щодо здійснення позивачу розрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23, є протиправними.
Крім того, бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, за період з 08.08.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23, також є протиправною.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2026 року у справі № 380/3170/26 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя | | С. М. Глазько
судді | | І. В. Глушко
| | Р. М. Шавель