УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
07 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 181/872/25
провадження № 61-8271ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенка Олександра Анатолійовича на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 17 листопада 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 20 травня 2026 року в справі за позовом Шахтарської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Межівської селищної ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та 
ВСТАНОВИВ:
У березні 2025 року Шахтарська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Межівської селищної ради звернулась із позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача усунути перешкоди Межівській селищній раді в користуванні самовільно зайнятою несформованою земельною ділянкою, привівши її у придатний до використання стан шляхом демонтажу тимчасової споруди для продовження підприємницької діяльності - автомобільної автозаправної станції.
17 вересня 2025 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження.
07 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» від Шахтарської окружної прокуратури надійшла заява про зміну предмета позову, в якій прокуратура просила з урахуванням змінених прокурором позовних вимог розглядати разом із первісними вимогами нову - про скасування державної реєстрації права приватної власності відповідача на самовільно розміщений автозаправний комплекс з роздрібною торгівлею паливом з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, земельна ділянка з кадастровим номером 1222655100:04:004:0150.
17 листопада 2025 року ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву Шахтарської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Межівської селищної ради від 10 листопада 2025 року про зміну предмета й підстав позову повернуто.
Роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.
Ухвала суду мотивована тим, що, додавши нову позовну вимогу про скасування державної реєстрації права приватної власності відповідача на самовільно розміщений автозаправний комплекс з роздрібною торгівлею паливом з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, земельна ділянка з кадастровим номером 1222655100:04:004:0150, позивач фактично змінив і предмет і підстави позову, що неприпустимо з огляду на приписи статті 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Водночас позивачем не дотримано й вимог частини п`ятої статті 49 ЦПК України, оскільки ним не надано опису вкладення листа відповідачу, як це передбачено абзацом другим частини сьомої статті 43 ЦПК України. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.
20 травня 2026 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу керівника Шахтарської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Межівської селищної ради залишено без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 17 листопада 2026 року залишено без змін. 
У червні 2026 року керівник Дніпропетровської обласної прокуратури 
Савенко О. А. звернувся до суду з касаційною скаргою на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2026 року, у якій просить їх скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права та не враховано висновки Верховного Суду про застосування норм процесуального права. 
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів висновує про їх необґрунтованість.
За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункти 4, 5 частини другої статті 175 ЦПК України).
Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц).
Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає в позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частин другої, третьої статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року в справі № 657/1024/16-ц зроблено висновок про те, що, оскільки предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, зокрема, статтею 16 Цивільного кодексу України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.
Заяву про зміну предмета і підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.
Під час подання такої заяви позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.
У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Згідно з частиною першою статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).
Однак таке об`єднання позовних вимог можливе саме в одній позовній заяві під час звернення з позовом до суду, а не шляхом подання нового самостійного позову з додатковими вимогами після порушення провадження в справі для його спільного розгляду з первісним позовом.
Оскільки приписи частини третьої статті 49 ЦПК України виключають можливість одночасної зміни предмета і підстав позову, то у разі подання позивачем заяви у підготовчому засіданні, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, суд повинен відмовити у прийнятті такої заяви та повернути заявникові. Водночас позивач не позбавлений прав звернутися до суду з новим позовом у встановленому законом порядку (пункт 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року в справі № 657/1024/16-ц).
Судами встановлено, що предмет та підстави спору первісного позову стосуються оскарження стороною позивача користування ОСОБА_1 самовільно зайнятою несформованою земельною ділянкою, тоді як нова вимога стосується інших матеріально-правових вимог позивача та предметом цих вимог є оскарження права власності ОСОБА_1 на споруду, що знаходиться на спірній земельній ділянці, що фактично змінює як предмет спору, так і підстави таких позовних вимог з різними способами їх доказування. 
З урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій обґрунтовано висновували про те, що викладені у заяві про зміну предмета позову додаткові вимоги є самостійними матеріально-правовими вимогами, які відрізняються предметом і підставами від первісних. Водночас позивачем не дотримано й вимог частини п`ятої статті 49 ЦПК України, оскільки ним не надано опису вкладення листа відповідачу, як це передбачено абзацом другим частини сьомої статті 43 ЦПК України. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.
Суди обґрунтовано встановили, що заява прокуратури є новим позовом, оскільки в ній зазначено самостійні матеріально-правові вимоги та одночасно на їх обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави).
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі.
Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури Савенка Олександра Анатолійовича на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 травня 2026 року в справі за позовом Шахтарської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Межівської селищної ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. 

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська