ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6513/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидор Н. Т., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЛАН ІНГРЕДІЄНТИ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЛАН ІНГРЕДІЄНТИ» (далі – позивач, декларант, ТОВ «ЕКОЛАН ІНГРЕДІЄНТИ») до Львівської митниці (далі – відповідач, митний орган), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100045/2 від 30.01.2025 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення товарів позивач подав до Львівської митниці митну декларацію, відповідно до якої заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації. Разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу визначення митної вартості товару надав документи, які містять усі відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її. Проте відповідач протиправно, здійснив коригування митної вартості ввезеного товару, що спричинило необхідність сплати різниці між сумами митних платежів, що нанесло значні збитки позивачу.
Щодо процесуальних дій, вчинених у зв`язку із розглядом цієї справи, суд зазначає наступне. 
Ухвалою суду від 07.04.2025 року залишено позов без руху.
Ухвалою суду від 18.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказує, що Львівською митницею було встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, що безпосередньо відображено в оскаржуваному рішенні.
Позивач в спростування наведених заперечень у відзиві на позовну заяву, подав відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач не спростував неправомірність застосування методу визначення митної вартості 2а, а доводи Львівської митниці є безпідставними та не підтверджені жодними доказами. Також представник позивача подав до суду письмові пояснення щодо витрат пов`язаних з підготовкою до розгляду справи.
Ухвалою судді від 07.05.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
01.08.2024 року між ТОВ «ЕКОЛАН ІНГРЕДІЄНТИ» (Покупець) та LLC «Larchfield Limited» (Продавець) укладено Контракт №37 (далі - Контракт).
Відповідно до п. 1.1 Контракту Продавець зобов?язується постачати, а
Покупець зобов?язується приймати та оплачувати на умовах цього Контракту Товари в асортименті та в кількостях, зазначених у Інвойсах, які є невід?ємною частиною Контракту. За п.2.1 Контракту ціна за одиницю Товару та загальна вартість кожної партії Товарів, що підлягає поставці, зазначається Сторонами у Інвойсах до, цього Контракту, які є невід?ємною частиною Контракту.Незалежно від умов поставки ціни включають (окрім інших витрат згідно Incoterms 2010) також вартість упаковки, маркування, піддонів і завантаження.
Відповідно до рахунку-фактури № 44223 від 02.12.2024 року позивач придбав метил тетра гідро фталевий ангідрид (МТНРА) НС 2000 по 220 кг в бочці загальною вартістю 31 204, 80 доларів США. На такій підставі позивач сплатив Larchfield Limited 31 204,80 доларів США, що підтверджується платіжною інструкцією №3 від 09.01.2025.
Зазначений товар позивач імпортував в Україну.
30.01.2025 з метою митного оформлення вказаного товару декларант подав до Львівської митниці митну декларацію № 25UA209230007861U6.
На підтвердження заявленої митної вартості товарів декларантом були подані наступні документи:
Пакувальний лист (Packing list) №3921 від 02.12.2024 року;
Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №44223 від 02.12.2024 року;
Коносамент (Bill of lading) № XM241200009 від 02.12.2024 року;
Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 28.01.2025 року;
Декларація про походження товару (Declaration of origin) №44223 від 02.12.2024 року;
Банківський платіжний документ, що стосується товару №3 від 09.01.2025 року;
Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № A2501029 від 28.01.2025 року;
Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №23 від 28.01.2025 року;
Документ, що підтверджує вартість страхування №1552308003945 від 02.12.2024 року;
Документ, що підтверджує вартість страхування б/н від 28.01.2025 року;
Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов?язаних з ним посередницьких зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №37 від 01.08.2024 року;
Договір про надання послуг митного брокера №107/21-T від 01.10.2021 року;
Договір (контракт) про перевезення №200036 від 19.05.2020 року;
Заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, які декларуються не належать до товарів, що підлягають державному експортному контролю б/н від 02.12.2024 року;
Інші некласифіковані документи інф. вироб. б/н від 03.01.2018 року;
Інші некласифіковані документи паспорт безпеки від 03.01.2018 року;
Митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів №250A209230007861U6 від 30.01.2025 року.
За наслідками опрацювання поданих документів митний орган надіслав повідомлення декларанту з вимогою надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. На вказану вимогу декларантом надіслано: посередницьку проформу – інвойс, копію митної декларації країни відправлення, прайс-лист виробника, посередницький рахунок-фактуру.
За результатами розгляду митної декларації та доданих документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № №UA209000/2025/100045/2 від 30.01.2025 року.
У гр. 33 вказаного рішення митний орган зазначив наступні зауваження:
« - У коносаменті XM241200009 зазначено одержувача ECOLAN INGREDIENTS, та вказано фразу «FREIGHT COLLECT», яка вказує на те, що вартість фрахту підлягає сплаті вантажоодержувачем по прибуттю вантажу в порт призначення. Зазначене може свідчити про ризик декларування не всіх складових митної вартості товарів відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України (далі - Кодекс). Умови поставки CIF Gdansk, відсутні документи, що підтверджують факт страхування товару;
- Згідно наданої до митного контролю CMR від 28.01.2025 б/н у графах 16 та 23 зазначено що перевізником товару являється РЕ HEKMANIК ROSTYSLAV разом з тим до митного оформлення декларантом надано рахунок-фактуру про транспортні витрати №A2501029 від 28 січня 2025 року, згідно якої виконавцем по доставці товару являється Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФАТРАНС». Будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між вище згаданими суб`єктами, декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення, а відповідно числового значення рівня митної вартості товару;
- Рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг №A2501029 від 28 січня 2025 року містить пункт витрат «Транспортно-експедиторські послуги, послуги третіх осіб на митній території України» (13 062,65 грн). Однак, відповідні витрати щодо транспортно - експедиційних послуг поза територією України в рахунку відсутні з чого можна зробити висновок, що відповідна сума стосується послуг на всьому маршруті переміщення вантажу. Таким чином, при розрахунку належних до сплати митних платежів не включено до митної вартості товару відповідну частину витрат щодо оплати транспортно-експедиційних послуг;
- Відповідно до вимог п. 4.1 зовнішньоекономічної угоди від 03.10.2022 № 23 визначено, що якість товарів що постачаються за цим контрактом повинна відповідати та підтверджуватись сертифікатом. Проте даний документ декларантом не надано митному органу, що являється порушенням вимог даної угоди;
- Відповідно до інформації яка наведена у рахунку фактурі на перевезення встановлено, що перевезення товару до митного кордону України здійснювалось на підставі Договору №200036 від 19.05.2020 року. Проте такий документ декларантом не надано митниці, що не дає змоги впевнитись у достовірності даних щодо витрат Покупця на перевезення вантажу.
Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом».
З приводу застосованого методу відповідач у оскаржуваному рішенні зазначив наступне: «Застосовано метод 2а (ст. 59 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495 розділ ІІІ. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару №1 слугувала мд №UA209230/2023/101639 від 25.09.2023, де митна вартість товару зі схожими характеристиками (затверджувач ТСМ Methyltetrahydrophthalic Anhydride (MTHPA)) становить 1,996 дол. США за кг. Коригування на умови поставки, комерційні умови не здійснювалось».
В подальшому Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2025/000249. Декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №25UA209230008114U3 від 30.01.2025 року та яка була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.
Вважаючи прийняте митним органом рішення про коригування митної вартості товарів протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи даний спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Ч. 2 ст. 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Перелік документів, що підтверджують митну вартість, передбачено ч. 2 ст. 53 МК України, а саме: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
П. п. 1, 2 ч. 5 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відтак з аналізу вищезазначених норм випливає, що митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадках, передбачених ч. ч. 3,4 ст. 53 МК України, а саме якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари чи у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість. Разом з тим витребування митним органом додаткових документів має бути обґрунтоване конкретними обставинами та відомостями, які викликали сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом.
При цьому витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05.02.2019 по справі № 820/1866/15, від 16.07.2020 по справі № 815/324/18.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту передбачені ст. 57 МК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Ч. 2 ст. 57 МК України передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Відповідно до ч. 3 ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про:
а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;
б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Як вбачається з матеріалів справи, декларантом в інтересах позивача з метою декларування та митного оформлення товару подано митну декларацію № 25UA209230007861U6 від 30.01.2025 року.
До декларації декларантом долучено документи на підтвердження заявленої митної вартості, а саме: пакувальний лист, рахунки-фактури, коносамент, автотранспортну накладну, декларацію про походження, банківські платіжні документи, документ, що підтверджує вартість перевезення товару, документи, що підтверджують вартість страхування, зовнішньоекономічний договір (контракт), договір (контракт) про перевезення, інформацію від виробника, паспорт безпеки.
Митним органом сформовано вимогу про подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МК України, а саме: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
На вимогу митного органу представник позивача подав додаткові документи та просив завершити митне оформлення товару.
За результати розгляду поданих документів відповідач прийняв спірне рішення про коригування митної вартості товарів.
Надаючи оцінку обставинам, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач вказав, що Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, та навів відповідні аргументи, що спонукали його дійти такого висновку, зокрема:
1) У коносаменті зазначено «FREIGHT COLLECT», що може свідчити про неповне декларування складових митної вартості; за умовами CIF Gdansk не надано документів про страхування товару; 
2) У CMR перевізником вказано ФОП ОСОБА_1 , а рахунок на транспортні витрати виставлений ТОВ «Альфатранс»; договір між ними не надано, що не дає змоги перевірити правильність нарахування транспортних витрат; 
3) Рахунок №A2501029 містить лише витрати «на митній території України»; витрати за межами України відсутні, тож, на думку митниці, сума охоплює увесь маршрут і частину витрат не включено до митної вартості;
4) Відсутність сертифіката якості, передбаченого п. 4.1 контракту №23 від 03.10.2022; 
5) Відсутність договору №200036 від 19.05.2020, на який посилається рахунок-фактура на перевезення, що не дає змоги перевірити достовірність витрат на транспортування.
Надаючи правову оцінку аргументам митного органу, наведеним у спірному рішенні суд виходить з такого.
Щодо зауваження митного органу щодо страхування товару, суд вважає за необхідне вказати таке.
Як вбачається з матеріалів справи, постачання товару здійснювалося за участю трьох суб`єктів: відправника товару - PUYANG HUICHENG ELECTRONIC MATERIAL CO., LTD (Китайська Народна Республіка), посередника - Larchfield Limited, який придбав товар у вказаного відправника та реалізував його на користь позивача, та безпосередньо позивача - ТОВ «ЕКОЛАН ІНГРЕДІЄНТИ» як кінцевого покупця.
Згідно з інвойсом №44223 від 02.12.2024 року, наданим до митного оформлення, поставка товару здійснювалася на умовах CIF Gdansk, що кореспондується з відомостями, зазначеними у коносаменті, в якому відправником визначено PUYANG HUICHENG ELECTRONIC MATERIAL CO., LTD, а портом розвантаження Гданськ.
Суд зазначає, що відповідно до правил Інкотермс-2010, термін CIF (Cost, Insurance and Freight) покладає на продавця обов`язок нести витрати та сплачувати фрахт, необхідний для доставки товару до названого порту призначення, а також обов`язок забезпечити морське страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, включно з укладенням договору страхування та сплатою страхових внесків. Зазначені обов`язки за умовами CIF покладаються саме на продавця, а не на покупця, і лише у випадку, якщо покупець бажає отримати страхове покриття, що перевищує мінімальне, на нього покладається обов`язок самостійно вжити заходів для додаткового страхування або погодити це з продавцем.
З огляду на викладене, суд критично оцінює довід відповідача про те, що зазначення в коносаменті фрази «FREIGHT COLLECT» свідчить про ризик декларування не всіх складових митної вартості товару. Суд зазначає, що умова «FREIGHT COLLECT» визначає лише порядок розрахунків за фрахт між перевізником та вантажоодержувачем у порту призначення і не стосується питання, чи включена вартість фрахту до ціни товару, погодженої сторонами зовнішньоекономічного контракту. За умовами поставки CIF вартість фрахту та страхування в будь-якому випадку покладається на продавця та підлягає врахуванню в контрактній ціні товару незалежно від обраного порядку розрахунків за перевезення.
Суд також звертає увагу, що обов`язок забезпечення страхування вантажу за умовами CIF покладається на продавця (відповідно, у спірних правовідносинах на компанію Larchfield Limited як сторону контракту, що визначила умови поставки CIF Gdansk), а не на позивача як кінцевого покупця. Відповідно, вимога митного органу про надання декларантом документів, що підтверджують факт страхування товару безпосередньо позивачем, не узгоджується з розподілом обов`язків сторін зовнішньоекономічного контракту, встановленим обраними ними умовами поставки.
Крім того, судом встановлено, що позивачем до матеріалів справи додано лист-підтвердження страхування вантажу за маршрутом Гданськ - Київ, що спростовує довід відповідача про відсутність документального підтвердження факту страхування товару.
Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача щодо порушення позивачем вимог щодо страхування товару, оскільки наведені відповідачем обставини не впливають на визначення митної вартості товару у спірних правовідносинах, а позивачем надано всі документи, що стосуються умов перевезення й страхування вантажу.
З приводу твердження відповідача про розбіжності між відомостями CMR щодо перевізника та рахунком-фактурою на транспортні послуги суд бере до уваги надані представником позивача пояснення про те, що між ТОВ «ЕКОЛАН ІНГРЕДІЄНТИ» та ТОВ «АЛЬФАТРАНС» було укладено Договір №200036 про транспортно-експедиторське обслуговування від 19.05.2020 року. Те, що послуги надавало саме ТОВ «АЛЬФАТРАНС» підтверджується також актом, платіжною інструкцією та витягом з банківської виписки, які надавалися відповідачу в порядку ч.8 ст.55 МК України.
Саме тому суд відхиляє такі доводи відповідача, оскільки вказані обставини жодним чином не впливають на визначення митної вартості товару у спірному випадку, а позивач до митного оформлення надав усі наявні у нього документи на перевезення вантажу. Крім того, укладення ТОВ «АЛЬФАТРАНС» договору з третіми особами з метою виконання умов договору перевезення з позивачем цілком відповідає змісту договору, а оскільки безпосереднє транспортування вантажу позивача здійснювали РЕ HEKMANIК ROSTYSLAV, тому у транспортних документах і були зазначені реквізити вказаної особи.
Щодо доводу відповідача про неповне включення до митної вартості витрат на транспортно-експедиторські послуги за межами території України, суд вказує таке.
Відповідач обґрунтовує цей довід посиланням на рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг №A2501029 від 28 січня 2025 року, в якому міститься пункт витрат «Транспортно-експедиторські послуги, послуги третіх осіб на митній території України» на суму 13 062,65 грн, та стверджує, що витрати за транспортно-експедиційні послуги поза територією України в рахунку відсутні, з чого робить висновок про невключення до митної вартості відповідної частини витрат.
Суд не погоджується з таким трактуванням, оскільки воно не відповідає фактичному змісту наданих позивачем документів.
По-перше, сам рахунок №A2501029 від 28 січня 2025 року містить не один, а чотири окремі пункти витрат, два з яких прямо стосуються послуг за межами митної території України: компенсація витрат за межами митної території України (вантажно-розвантажувальні роботи порт-склад у м. Гданськ (Польща), перевантаження контейнера до автомобіля, митне декларування у м. Гданськ (Польща)) на суму 31 429,46 грн; компенсація витрат третіх осіб з міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом Гданськ (Польща) - м/п Гребенне (Польща) - м/п Рава-Руська на суму 43 245,10 грн.
Лише третій пункт рахунку (40 000,00 грн) стосується перевезення територією України (м/п Рава-Руська - с. Чайки, Київська обл.), а четвертий пункт (13 062,65 грн) - саме транспортно-експедиторських послуг на митній території України.
Таким чином, посилання відповідача виключно на останній пункт рахунку, без урахування трьох інших, є вибірковим і не відображає дійсного змісту документа.
По-друге, наведені у рахунку суми узгоджуються з довідкою про транспортні витрати за вих. №23 від 28.01.2025, в якій ці ж витрати деталізовано із прямим зазначенням, що йдеться про витрати «за межами митної території України» - компенсація витрат на вантажно-розвантажувальні роботи та митне декларування у м. Гданськ (31 429,46 грн, без ПДВ) та компенсація витрат третіх осіб з міжнародного автомобільного перевезення за маршрутом Гданськ - Гребенне - Рава-Руська (43 245,10 грн, ПДВ 0%).
По-третє, заявка №37 від 20.11.2024 як додаток до договору транспортно-експедиторського обслуговування додатково підтверджує маршрут переміщення вантажу (морський фрахт Yantian (Китай) - Гданськ (Польща), перевантаження з контейнера на автомобільний транспорт, автомобільне перевезення Гданськ - Муроване - с. Чайки) та розподіл оплати за окремими етапами цього маршруту, що відповідає структурі витрат, відображеній у спірному рахунку.
За таких обставин довід відповідача про відсутність у рахунку витрат за транспортно-експедиційні послуги поза митною територією України не відповідає фактичним обставинам справи та наданим до митного оформлення документам, які у своїй сукупності спростовують це твердження.
Суд також враховує, що рішення митного органу про коригування митної вартості не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доведення обставин, які свідчать про заявлення декларантом неповних чи недостовірних відомостей, покладається на митний орган. 
Щодо доводу відповідача про ненадання сертифіката якості товару, суд зазначає таке.
Відповідач посилається на пункт 4.1 зовнішньоекономічного контракту від 03.10.2022 року №23, відповідно до якого якість товару, що постачається за контрактом, повинна підтверджуватися сертифікатом, який декларантом митному органу не надано.
Суд не погоджується з тим, що зазначена обставина може бути підставою для коригування митної вартості товару, з огляду на наступне.
Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару, визначений частиною другою статті 53 Митного кодексу України, є вичерпним. Сертифікат якості товару до зазначеного переліку не належить та не є основним документом, що підтверджує числове значення складових митної вартості товару.
Щодо доводу відповідача про ненадання договору №200036 від 19.05.2020 року, суд вказує таке.
Відповідач зазначає, що відповідно до інформації, наведеної в рахунку-фактурі на перевезення, транспортування товару до митного кордону України здійснювалося на підставі договору №200036 від 19.05.2020 року, який декларантом митному органу не надано, що, на думку відповідача, не дає змоги впевнитися в достовірності даних щодо понесених покупцем витрат на перевезення вантажу.
Суд відхиляє зазначений довід з таких підстав.
Як і у випадку із сертифікатом якості, договір, на підставі якого здійснюється організація перевезення між експедитором та залученими ним суб`єктами, не належить до вичерпного переліку документів, визначеного частиною другою статті 53 Митного кодексу України, надання яких є обов`язковим для підтвердження заявленої митної вартості товару. Первинним документом, що підтверджує розмір фактично понесених позивачем транспортних витрат, є рахунок-фактура №A2501029 від 28.01.2025 року, який був наданий до митного оформлення та містив інформацію щодо понесених витрат на перевезення.
За таких обставин суд вважає, що ненадання зазначеного договору не може бути визнано розбіжністю, яка впливає на правильність визначення митної вартості товару, а тому довід відповідача в цій частині підлягає відхиленню.
Щодо наявності у відповідача правових підстав для надіслання вимог про надання додаткових документів, суд зазначає, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Митний орган має право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.
Натомість відповідач витребував документи, що вже були надані на підтвердження складових митної вартості.
Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позивачем до митного оформлення подано достатньо документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються). Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору. Твердження відповідача щодо того, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджуються числові значення митної вартості є неконкретизованим та безпідставним.
Крім того, відповідно до п. п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, посилання на використання цінової інформації ЄАІС у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Проте, в оскаржуваному рішенні, крім номеру та дати митної декларації, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо не наведено.
Відповідач жодним способом не спростовує твердження позивача про виявлені розбіжності у митній декларації, на які відповідач посилався як джерела інформації для коригування митної вартості товарів.
За правилами ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64 МК України). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. 2 ст. 64 МК України).
Отже, відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.
Встановлені судом обставини справи свідчать про відсутність у відповідача фактичних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме коригування митної вартості шляхом прийняття рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100045/2 від 30.01.2025 року.
Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить переконання, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені ч. 2 ст. 2 КАС України.
Таким чином, встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, тоді як відповідач всупереч встановленому ч. 1 ст. 77 КАС України обов`язку доказування правомірності рішення про коригування митної вартості не довів, а відтак останнє підлягає скасуванню, а позов задоволенню.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відтак, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем при зверненні до суду із цим позовом судового збору в розмірі 3028,00 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЛАН ІНГРЕДІЄНТИ» (04116, місто Київ, вулиця Митрофана Довнар-Запольського, будинок 5; код ЄДРПОУ: 34763972) до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, будинок 1; код ЄДРПОУ 43971343) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/100045/2 від 30.01.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, будинок 1; код ЄДРПОУ 43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЛАН ІНГРЕДІЄНТИ» (04116, місто Київ, вулиця Митрофана Довнар-Запольського, будинок 5; код ЄДРПОУ: 34763972) судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сидор Н.Т.