ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/10659/25  Номер провадження 22-ц/814/2811/26 | Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Дряниця Ю.В.
за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою адвокатки Януш Анни Іванівни, представниці ОСОБА_1 , на рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 18 березня 2026 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 06.04.2016 (справа № 526/2694/15) на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з1/4 до 1/8 частини заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В обгрунтування позову вказував, що розмір аліментів, визначений рішенням суду по справі № 526/2694/15 від 06.04.2016 р., є надмірним та є несправедливим по відношенню до інших дітей, без врахування реального сімейного стану.
В нього настали зміни в сімейному стані, а саме: наявність інших двох малолітніх дітей, одна з яких має інвалідність з дитинства, та перебування у зв`язку з їх народженням дружини у відпустці по догляду за ними, що є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 18 березня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено частково.
Зменшено розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на підставі рішення Гадяцького районного суду полтавської області від 06.04.2016 року (справа № 526/2694/15) на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частки заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі адвокатка Януш А.І., представниця ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив та проаналізував усі обставини справи, тому прийшов до помилкового висновку про часткове зменшення аліментів, вважає рішення необґрунтованим та несправедливим.
Задовольняючи позов частково, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що діти позивача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має вроджене захворювання центральної нервової системи, косоокість; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має статус дитини з інвалідністю з діагнозом ДЦП, що потребує значних фінансових витрат на лікування та реабілітацію, а його дружина перебуває у відпустці по догляду за дітьми та не має власного доходу. На думку позивача, ці обставини є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів на утримання першої дитини з 1/4 до 1/8 частини його заробітку.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокатка Різник Л.В., представниця ОСОБА_2 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У підтвердження заперечень проти апеляційної скарги вказує, що обов?язок утримувати дитину покладається на батьків, а позивач своїм позовом та апеляційною скаргою намагається перекласти тягар утримання дитини лише на мати.
Вважає рішення суду першої інстанції максимально компромісним по відношенню до всіх дітей позивача. 

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 11 січня 2017 року шлюб, укладений 19.07.2014 між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , розірвано (т.1 а.с.15-16)
Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28 грудня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с.17-23)
На виконання вказаного рішення суду 19.04.2016 Гадяцьким районним судом Полтавської області видано виконавчі листи № 526/2694/15-ц та відкрито виконавче провадження №51016525 від 10.05.2016 (т.1 а.с.25-28)
Згідно зі свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 08 червня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 одружились, про що 08.06.2022 складено відповідний запис № 114 (т.1 а.с.35)
Як вбачається з копій свідоцтв про народження серія НОМЕР_2 від 15.08.2023 та серія НОМЕР_3 від 15.08.2023 ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.31-34)
ОСОБА_5 має вади здоров`я та у зв`язку з цим має статус дитини з інвалідністю (т.1 а.с.46-48, 77)

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції урахував наявність у позивача двох дітей, стан здоров`я дитини ОСОБА_7 , яка має інвалідність з народження, те, що дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною і зробив висновок, що зміна розміру аліментів з 1/4 на 1/6 частку від доходів (заробітку) не буде порушувати права та інтереси дітей та дружини, та буде дотримана вимога щодо мінімального розміру аліментів не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.
Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин.
Частиною 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено наступне: «Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України.
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 р. у справі №565/2071/19 прийшов до висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, оскільки в нього погіршилось матеріальне становище - на його утриманні перебувають ще двоє малолітніх дітей та дружина. 
З наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог неможливо встановити, що у ОСОБА_1 відбулись зміни в бік погіршення матеріального стану, оскільки відповідно до наданих довідок (т.1 а.с. 39-41) про заробітну плату за період з січня 2023 по червень 2025 року заробітна плата у позивача збільшилась.
Однак, з наданих позивачем копій свідоцтв про народження, одруження та довідок про стан здоров`я дитини ОСОБА_7 , яка має інвалідність з народження, вбачається, що позивач разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 утримує ще двох малолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже його матеріальний стан змінився (погіршився), що є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів що підлягають стягненню.
При визначені розміру аліментів враховуються зобов`язання платника аліментів щодо утримання всіх неповнолітніх дітей чи інші аліментні зобов`язання.
При зміні розміру аліментів, суд бере до уваги інтереси всіх дітей та сторін, так як згідно положень сімейного законодавства при наявності у платника аліментів інших дітей суд повинен виходити з рівності прав кожної дитини на належне матеріальне утримання.
ОСОБА_1 надано достатні докази (документи), які дають підстави для зменшення розміру аліментів, що підлягають до стягнення на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, вирішуючи питання розміру зменшення, слід виходити з інтересів дитини, її право на нормальний життєвий рівень, достатній для її фізичного, морального, культурного і соціального розвитку, і саме 1/6 частина від доходу позивача буде достатньою і не буде порушувати інтереси інших дітей ОСОБА_1 ..
З огляду на встановлене слід дійти висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, зробив правильні висновки по суті заявлених вимог, у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів кожної із сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів. Отже, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. 
В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.
Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд 
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвокатки Януш Анни Іванівни, представниці ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 18 березня 2026 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 серпня 2026 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов 

Судді: А.І.Дорош

Ю.В.Дряниця